﻿Søvdi^ 
  ziukgrube. 
  363 
  

  

  I 
  forbindelse 
  med 
  disse 
  meddelelser 
  om 
  Søvde 
  zinkgrube, 
  kan 
  

   her 
  maaske 
  være 
  stedet 
  at 
  anføre 
  negle 
  andre 
  geologiske 
  iagt- 
  

   tagelser 
  gjorte 
  i 
  disse 
  egne; 
  de 
  kan 
  tjene 
  som 
  et 
  lidet 
  bidrag 
  

   til 
  omhandlede 
  landsdels, 
  hidtil 
  kun 
  i 
  de 
  store 
  træk 
  undersøgte, 
  

   geologi. 
  

  

  Hr. 
  Rabbo 
  i 
  Søvde 
  henledede 
  min 
  opmærksomhed 
  paa 
  fore- 
  

   komsten 
  af 
  en 
  sandstenartet 
  bergart 
  ved 
  Hustveit, 
  som 
  ligger 
  paa 
  

   vestsiden 
  af 
  Søvdefjorden, 
  omtrent 
  midt 
  mellem 
  Søvde 
  og 
  Sand. 
  

  

  Da 
  paavisningen 
  af 
  en 
  sikkert 
  klastisk 
  bergart 
  kunde 
  have 
  

   sin 
  interesse 
  i 
  denne 
  trakt, 
  gjorde 
  jeg 
  en 
  udflugt 
  til 
  stedet. 
  Rei- 
  

   sen 
  foregik 
  først 
  i 
  baad 
  til 
  Hangenvik. 
  Efter 
  en 
  skifer, 
  som 
  er 
  

   graalig, 
  tæt 
  og 
  kun 
  lidet 
  skifret, 
  følger 
  gneis-granit 
  med 
  gang- 
  

   formede, 
  indtil 
  omtrent 
  12 
  m. 
  brede 
  indleirede 
  partier 
  af 
  en 
  grøn- 
  

   lig, 
  finkornet, 
  skifret 
  bergart. 
  Dernest 
  har 
  man 
  lerglimmerskifer, 
  

   nemlig 
  ved 
  elven, 
  som 
  kommer 
  ned 
  fra 
  gaarden 
  Lundervold; 
  saa 
  

   følger 
  finkornet 
  graa 
  gneis, 
  undertiden 
  øiegneis*). 
  Gneis 
  og 
  ler- 
  

   glimmerskifer 
  veksler 
  nu 
  flere 
  gange 
  til 
  Hangenvik. 
  Her 
  tog 
  jeg 
  

   iland 
  og 
  gik 
  sydover 
  til 
  Hustveit. 
  Veien 
  gaar 
  over 
  lysere 
  

   og 
  mørkere 
  graa 
  lerglimmerskifer; 
  lidt 
  af 
  en 
  finkornet 
  gneis 
  og 
  

   af 
  en 
  kvartsitlignende 
  bergait 
  bemærkedes. 
  Faldet 
  er 
  østligt 
  og 
  

   nordligt, 
  ikke 
  steilt, 
  

  

  Paa 
  Hustveits 
  marker 
  sees 
  langs 
  Hustveitelven 
  (som 
  her 
  for- 
  

   ener 
  sig 
  med 
  Ildstadelven) 
  nogle 
  lave 
  klipper 
  af 
  »blaakvarts«. 
  

   Bergarten 
  er 
  for 
  største 
  delen 
  en 
  smaakornet 
  sandsten. 
  Den 
  kla- 
  

   stiske 
  natur 
  sees 
  godt 
  flere 
  steder, 
  hvor 
  stenens 
  overflade 
  paa 
  

   grund 
  af 
  forvitringen 
  er 
  opløst 
  i 
  smaa, 
  afrundede 
  sandkorn. 
  For 
  

   en 
  del 
  er 
  ogsaa 
  bergarten 
  sammensat 
  af 
  forholdsvis 
  større, 
  om- 
  

   kring 
  hasselnødstore 
  rullesten. 
  Nogle 
  af 
  disse 
  bestaar 
  af 
  mørk 
  

   kvarts, 
  andre 
  af 
  lys 
  kvarts, 
  en 
  del 
  ogsaa 
  af 
  mørk 
  graa 
  feldspat. 
  

   Blaakvartsens 
  mægtighed 
  kunde 
  paa 
  grund 
  af 
  jorddækning 
  ikke 
  

   nøie 
  bestemmes; 
  den 
  synes 
  at 
  være 
  en 
  5 
  — 
  6 
  meter. 
  Lagningen 
  

   er 
  temmelig 
  fladtliggende. 
  Sammenleiret 
  med 
  blaakvartsen 
  var 
  

   en, 
  sandsynligvis 
  med 
  den 
  nær 
  beslægtet^ 
  graa, 
  tæt 
  bergart 
  og 
  en 
  

   del 
  graa 
  lerglimmerskifer. 
  

  

  '^) 
  De 
  samme 
  bergarter 
  passeres, 
  iiaar 
  man 
  fra 
  Søvde 
  stiger 
  mod 
  

   sv. 
  op 
  til 
  Lundervold. 
  Man 
  gaar 
  først 
  over 
  gneisagtige 
  bergarter, 
  

   derpaa 
  over 
  gneis-granit, 
  hvorpaa 
  følger 
  smaatbølgende 
  lerglimmer- 
  

   skifer. 
  Denne 
  afløses 
  ved 
  broen 
  over 
  elven 
  nær 
  Lundervold 
  af 
  gneis. 
  

  

  