30 W. C. BRØGGER. 



Da jeg i 1886 udgav min afhandling om Kristianiafjordens 

 dannelse 1 ) havde jeg af egne iagttagelser kun et meget ufuld- 

 stændigt kjendskab til hele denne ørække og gik derfor uden 

 videre ud fra, at Kjebulfs angivelse var rigtig, en opfatning, 

 som forøvrigt for spørgsmålene om fjorddan nelsen i det væsent- 

 lige førte til samme resultat, som kundskaben om deres virke- 

 lige geologiske bygning vilde have ledet til. 



Et hastigt besøg senhøstes 1894 foranledigede, at jeg den 

 følgende sommer underkastede hele denne ørække en noget 

 nærmere undersøgelse, hvis resultater i det følgende skal frem- 

 lægges. 



Hvad angår de nordligste af disse øer, da kan jeg fatte 

 mig i største korthed, idet den formation, hvis undersøgelse nær- 

 mest udgjør gjenstanden for denne lille afhandling på dem ikke 

 er repræsenteret. 



Først kan her i forbigående nævnes en samling øer udenfor 

 sydostkysten af Hurumlandet, nemlig Randvikholmene, Vealøs, 

 Tofteholmen og endel skjær („Møkkalassene") mellem begge de 

 sidste; alle disse øer består ikke som på rektangelkartet Moss 

 angivet af grundfjeld, men af basiske dybbergarter (essexit, 

 pyroxenit etc.) med en påsiddende rest af kontaktmetamorfoserede 

 silurskikter, (på Tofteholmen 6a skifer med phacops elliptifrons 

 Esm., 6b stricklandinia-kalk, og 7a pentameruskalk samt 7b 

 crotalocrinusskifer). Disse basiske eruptivbergarter som slutter 

 sig til et 1896 af mig opdaget felt af lignende bergarter i nær- 

 heden af Filtvet, er en nøiagtig parallel til bergarterne af den 

 ældste basiske postsiluriske eruptivserie på Gran (i Brandberget, 

 Sølvsberget, Viksbergene etc.) og ved Dignæs ved Tyrifjorden 

 og vil blive udførlig beskrevne i en særskilt afhandling. 



Af øerne udenfor Soon er Sauholmene, som på det geolo- 

 giske kart rigtig angivet, grundfjeld. 



l ) „Über die Bildungsgeschichte des Kristianiafjords". Nyt Mag f. Naturv. 

 B. 30. 1886. 



