36 W. C. BRØGGER. 



større udvalg af varieteter af rombeporfyrbergarter, end ellers 

 nogensteds i hele Kristianiafeitet, ja til og med rombeporfyr- 

 varieteter, som jeg hidtil ikke kjender fra nogen anden del af 

 Kristianiafeitet. Men disse rombeporfyrer er på den hele ørække, 

 hvormed vi her beskjæftiger os, ikke tilstede på primær fore- 

 komst, de optræder nemlig ikke som dækker eller gange, men 

 kun som sekundært detritusmateriale, som bestanddele af en 

 mægtig afleiring af et eiendommeligt laget konglomerat, en kyst- 

 dannelse, så overveiende sammensat af brudstykker af rombe- 

 porfyr, at man mest træffende kan betegne den hele afleiring 

 som et rombeporfyrkonglomerat. 



Den eneste bemerkning jeg har kunnet finde i tidligere lit- 

 teratur om dette rombeporfyrkonglomerat er nogle linjer af Keilhau 

 i Gæa Norvegica, Iste h. s. 85. Han nævner her fra porfyrdistrik- 

 terne: „Porphyr-Breccie, Thonstein und Wacke". Om den første 

 af disse siger han: „Sie ist aus bald grossen, bald kleinen, bald 

 scharfkantigen und bald abgerundeten, von allen in den Districten 

 sonst vorkommenden Porphyr = oder Mandelstein = und Augit- 

 — Gebilden zusammengesetzt; aber von diesen, wie es scheint, 

 auch ganz ausschliesslich, da eingeknetete Stücke von anderen 

 Felsarten nirgends darin gefunden worden sind. Auch die ver- 

 bindende Masse besteht aus irgend einem eben derselben Gebilde. 

 In einigen kleinkörnigen Varietäten der Breccie habe ich be- 

 merkt, dass der Kalkspath, statt Mandeln zu bilden, die Masse 

 in kleinen Trummen durchschwärmt. Die bisjetzt bekannten 

 Fundörter der Porphyr-Breccie sind : die Gegend bei Holmestrand, 

 die kleine Insel Revlingen bei Moss und die Umgebungen des 

 Alaun-Sees oberhalb Christiania". — — — „Mit Ausnahme der 

 Breccie, welche namentlich auf der oben erwähten Insel Rev- 

 lingen eine ziemlich regelmässige Aufenandefolge von mehr 

 oder weniger groben Lagen aufweist ist keine der angeführten 

 Felsarten eigentlich geschichtet." 



Her nævnes altså rombeporfyrkonglomeratet fra Revlingen, 

 men Keilhau har blandet det sammen med de aldeles forskjel- 



