KONGLOMERATER I KRISTIANIAFELTET. 51 



pa nordspidsen af øen i betydelig mægtighed et rombeporfyr- 

 konglomerat med ganske små brudstykker, meget sjelden over 

 0,1 meter, i regelen blot nød- til valnødstore, også med skikt af 

 fin sandstenlignende bergart imellem. Midt på øen er bergarten 

 i de forrevne skrenter på sydøstsiden af øen rig på tildels ganske 

 store blokke. 



Sådanne lag med svære blokke findes også på østsiden af 

 Mellem-Sletter, hvorfra den ovenfor omtalte svære blok på c. 40 

 kubikmeters størrelse; den overliggende del af lagmægtigheden 

 har her mindre blokke. 



Ben utvivlsomt laveste del af rombeporfyrkonglomeratet 

 er i betydelig mægtighed blottet på Revlingen, hvor det nemlig 

 tydelig hviler på et underlag af rombeporfyr. Denne lag- 

 følge på Revlingen, hvis mægtighed måltes til c. 140 meter, 

 udmærker sig gjennemgående ved relativ mere finklastisk be- 

 skaffenhed, med vexlende finere og grovere lag, men sjelden 

 med blokke op til 0,5 meters størrelse, i de fleste lag kun brud- 

 stykker af nogle få centimeters op til et par decimeters størrelse. 



Også i bergarten paa Elø, der ligner den på Revlingen, 

 savnes lag med meget store blokke. 



Vi ser således, at man i alle fald for de nordligere af 

 øerne kan holde ud: 



1) en lavere relativ finklastisk afdeling (Revlingen, 

 Elø, nordenden af N. Sletter, sydenden af Rauø) 



2) en midlere afdeling, hvori endel lag med meget 

 store blokke (Nordre Sletter, Mellem-Sletter, midten 

 af Rauø) 



3) antagelig ogsaa en høiere afdeling med overveiende 

 finklastisk beskaffenhed (nordenden af Rauø, Rauø- 

 kalven). 



Om man efter dette antager lagfølgerne for Revlingen og Elø 

 for ekvivalente og for den sidste regnes blot den halve lag- 

 mægtighed eller ca. 350 meter (på grund af muligheden af for- 

 kastning midt efter øen i retning N — S), om vi endvidere for 



