KONGLOMERATER I KRISTIANIAFELTET. 63 



Øst for forkastningslinien må hele denne suite af til- 

 sammen 8000 fods eller 2500 meters mægtighed engang have 

 været forhånden og overfladen af rombeporfyrkonglomeratet 

 må da her engang have ligget ovenpå grimdfjeldet i tilsva- 

 rende høide over havet. Hvis det dengang det dannedes af- 

 sattes under hav, hvilket jo dog ikke er bevist, skulde således i 

 et tidsrum senere, end dets oprindelige dannelse, det hele bassin 

 hvori rombeporfyrkonglomeratet afsattes 1) først (under selve 

 dannelsen) være sunket mindst 750 meter 2) derefter være steget 

 maske mindst 2500 meter og 3) i et senere tidsrum delvis atter 

 være sunket ind {vest for den store forkastningslinie) mindst 

 ca. 2500 m. På den øst for forkastningslinien gjenliggende 

 landplade er da i tidens løb såvel rombeporfyrkonglomeratet som 

 de øvrige sedimenter ovenpå grundfjeldet totalt forsvundne ved 

 erosion (4). Det er en selvfølge, at den sidste bevægelse (3) 

 må have været en virkelig bevægelse af et stykke jordskorpe 

 mod et andet. Derimod er det jo for de under 1 og 2 anførte 

 bevægelser muligt, at det er havlinien, der har flyttet sig, ikke 

 dele af selve den faste jordskorpe, der har bevæget sig, — for- 

 såvidt det ikke er vandlinien i et lukket ferskvandsbassin, 

 som har hævet sig ved opfyldning. 



Den store indsynkning (3) langs Kristianiafjordens NS-spalte 

 må antagelig have været samtidig med oppresningen af grani- 

 titen på strækningen mellem Rødtangen og Tyrifjorden, og har 

 her været ledsaget af kuppelformig ophvælvning til større høide 

 af de palæozoiske sedimenter og deres lavadækker (samt vel 

 også her rombeporfyrkonglomeratet) over lakkolitiske granitit- 

 masser. Også her har erosionen bagefter bortført sågodtsom 

 det hele kuppelhvælv af sedimenter og lavadækker. 



Kun på det dybt indsunkne område, hvis rester nu gjenfindes 

 på ørækken langs Kristianiafjordens østside er rombeporfyrkon- 

 glomeratets mægtige lagrække opbevaret i ubetydelige af yngre 

 og yngste erosion skånede levninger. 



