84 S. 0. F. OMANG. 



obtectœ, exteriores margine levissime stellatæ. Ligulæ saturate 

 luteæ, glabrae. Stylus virescens, siccus obscurus. 



Især udmerket ved den gulgrønne bladfarve, det nederste 

 stængelblads udprægede rhombiske form og skarpe ± lange, 

 først nedenfor bladets største bredde optrædende tænder samt 

 ved de korte, tykke svøb med jevnbrede i spidsen afrundede 

 svøbblade, tæt haarklædning og fine^ spæde glandeler. Det 

 nederste stængelblad er oftest fæstet nedenfor midten af stænge- 

 len, vel udviklet og med beklædning som basalbladene. Det 

 inderste basalblad er isaafald egformet-elliptisk — elliptisk med 

 butte tænder. Sjeldnere er nederste stængelblad fæstet ovenfor 

 midten, lancetformet, siddende og paa undersiden stjernehaaret. 

 Hos saadanne exemplarer har det inderste basalblad en mere 

 rhombisk form og er ved grunden skarpere tandet, saa at det 

 synes som om det nederste stængelblad hos den typiske form 

 her var steget ned i rosetten. 



Bladenes haarbeklædning varierer noget; undertiden er basal- 

 bladene næsten helt glatte. Forøvrigt synes denne form meget 

 konstant. Ifølge amanuensis Dahlstedt staar den meget nær 

 H. personatiforme Dahlst. (Act. Hort. Berg. Band 2 no. 4) fra 

 Romsdalen, som den ligner i svøbets form og beklædning, men 

 fra hvilken den skilles ved kortere haar og rigeligere glandler 

 paa svøbbladene og kurvstilkene og ved færre stængelblade. 



H. iniquilobum n. sp. 



Krødsherred : Norefjeld, Bøesæter paa klipper ved smaaelve. 



Caulis 3 — 5 dm. altus crassus, inferne sparse stellatus mol- 

 liter et sparse pilosus, superne dense floccosus glandulis raris 

 — sparsis et pilis solitariis vel nullis conspersus, 2 — 3-folius. 

 Folia basalia 3 — 6, exteriora rotundato-ovalia — ovalia, apice 

 rotundato-obtusa basi dentibus brevibus latis prædita, interiora 

 elliptica— ovato-elliptica denticulata vel ad basin descendentem 



