S. 0. F. OMANG. 



parva atra. Squamce exteriores lanceolatæ obtusæ interiores 

 subulatæ, apice comatæ glandulis longis teneris sparsis pilis 

 nigris solitariis et floccis in marginibus stria angusta collatis 

 ceterum raris vel submullis obtectis. Calathidium radians 

 saturate luteum. Stylus obscurus. 



Udmerker sig ved langstilkede, helrandede eller i randen 

 fint odtandede — grundt bølgetrandede blade, hvis overside almin- 

 delig er mere eller mindre rigelig overstænket med leverfarvede 

 pletter, som henimod bladspidsen trænger sig tættere sammen, 

 ved smaa sortgrønne svøb og stjernehaarrandede svøbblade 

 besatte med tem. lange og tynde glandler og enkelte mørke 

 kort hvidspidsede haar. De mørke pletter paa bladene mangler 

 aldrig belt. I ethvert fald er et eller andet af basalbladene 

 plettet i spidsen. Alm. er ogsaa stængelbladet plettet. Altid er 

 basalbledenes stilke og ofte ogsaa de ydre basalblades underside 

 fiolet anløbne. 



Cæsia. Almqu. 



I/.* galbanum. Dahlst. — Dahlst. „Bidrag etc." i Kgl. Sv. 

 Vet.-Akad. Handl. B. 26 no. 3. - Dahlst. Herb. Hier 

 Scand. c. II no. 11 — 19. 



Hallingdal: i Flåa talrig paa skovbakker i strøget ved 

 Aavestrud, i Gol paa et par steder paa skovbakker, ved Gulsvik 

 i kanten af skov. 



10 



Svøbet grønt -^- mm., med meget brede i spidsen afrundede 



svøbblade. Kronens diameter 3,7 — 4. Bladene varierende noget, 

 de indre basalblade fra bredt elliptiske— egformet-lancetf ormede 

 med korte, brede tænder til elliptisk-lancetformede med længere, 

 spidsere tænder. Det nederste stængelblad stilket med faa lange 

 udstaaende tænder ved basis eller siddende med flere, kortere 

 tænder. 



