140 JENS HOLMBOE. 



buk paa de vedføiede karter. Mange arter har ofte langt nor- 

 denfor sit egentlige udbredelsesomraade mindre kolonier eller, 

 om man vil, fremskudte „pionerstationer". 1 ) Flere af vore almin- 

 deligste og besværligste ugræsplanter er paa denne maade i 

 lobet af omtrent et aarhundrede eller mindre udbredt over store 

 dele af landet; specielt kan nævnes Barbarea vulgaris, Anthé- 

 mis tinctoria etc. At denne indvandring af nye ugræsplanter, 

 som foregaar lige for vore øine, er af ikke liden betydning for 

 landbruget, synes at være indlysende, og der turde være god 

 grund til at tage under overveielse, om ikke det offentlige burde 

 skride ind, og ligesom i forskjellige fremmede lande ved lov- 

 bestemmelser søge at hindre invasionen. At en saadan kamp 

 mod ugræssene idetmindste i flere tilfælde kunde have udsigt til 

 at lede til gunstige resultater, tør man haabe, naar man ser, hvor- 

 ledes Chrysanthemum segetum og andre agerukrud, der tidligere 

 har voldt stor skade, har aftaget paa grund af agerbrugets ratio- 

 nellere drift. Medens denne plante tidligere hørte til de skade- 

 ligste agerukrud i store dele af Danmark, Sverige og Norge, ei- 

 den nu overalt bleven sjeldnere og vokser hos os omtrent ude- 

 lukkende i nogle faa, fordetmeste afsides egne. 



Tilpassethed og tilpasningsevne. Hos mange indvandrende 

 ugræsplanter vil man finde bygningsforhold, der under deres 

 vandring fra land til land maa komme dem tilgode ; uden tvivl 

 vilde det dog være overilet heraf at slutte, at de er saaledes 

 hyggede, foråt de skal kunne vandre. De fleste ugræsplanter 

 er mere eller mindre xerophilt byggede; transpirationdæmpende 

 haarklædninger findes hos Alyssum calycinum og Berteroa 

 incana (stjernehaar) samt Senecio viscostis (kjertelhaar), 2 ) m. fl. 

 Paa tørre steder er gjerne vegetationen mere aaben end anden- 

 steds og konkurrancen med egnens planter derfor mindre skarp. 

 — Dybtgaaende rodsystemer, der vanskeliggjør deres udryddelse, 

 findes hos os ikke faa arter (Bunias orientalis, Barbarea vul- 



*) J. M. Norman, Norges arktiske flora II, 1, p. V. 

 3 ) Jfr. E. Warming, Plantesamfund, p. 210, 



