156 JENS HOLMBOE. 



han dog, at den maaske ogsaa her er indført med mennesket, 

 og i en bestemtere form har han senere fremholdt, at „man maa 

 mistænke, at den oprindelig frivillig eller uvillig er indført ved 

 mennesket" (97 b). Siden 1870 anføres ikke længere nye vokse- 

 steder fra byens omegn i literaturen; det nytter ikke længere 

 at holde rede paa dem. Dog kan man af spredte notitser se, 

 at den i de senere aar omkring Kristiania er bleven meget al- 

 mindelig (88, 96 a). Nu findes den her overalt ud til Bærum og 

 Røken (85 c, 92 a) og er en karakterplante for tørre bakker. 

 Anthémis tinctorias udbredelseshistorie i Kristianiaegnen er af 

 Wille omtalt som exempel paa en besværlig ugræsplantes hur- 

 tige spredning. x ) 



Temmelig tidlig optraadte den ved vor sydkyst. I midten 

 af 20-aarene angives den for Kristianssand (26), og tidligere end 

 1862 er den samlet ved Farsund samt før 1870 paa Lister (70 a, 

 74). Ogsaa i denne egn er den senere bleven hyppigere: i 1880 

 kjendes 3 voksesteder ved Kristianssand samt 3 i Oddernes 

 (80 a, b). I 1881 blev den funden ved Lundemyren paa Lister 

 samt i Halsaa ved Mandal (81 a, b, 92 a). 



I 1870 opføres den for Kristianssund, „i indført ballastjord", 

 hvor der sammen med den fandtes en række for Norge sjeldne 

 ballast- og ruderatplanter (70 b). 



Ældste sikre voksested i det Trondhjemske er Devlehavnen 

 ved Trondhjem, hvor den blev funden 1873. Det er paa grund 

 af maaden for dens optræden sandsynlig!, at den allerede i nogen 

 tid havde vokset her (73, 74, 79, 82 a). Omkring 1875 fandtes 

 den i Ørkedalen og i 1881 ved Støren i Guldalen (75 b, 81 c). 

 I 1885 blev den funden ved Almlien og i det følgende aar en 

 række andre steder i omegnen af Trondhjem, hvor den nu er 

 udbredt temmelig vidt (85 a). 



I 1874 anføres en række nye voksesteder fra forskjellige 

 dele af det sydøstlige Norge. Skjont nærmere angivelse af 



l ) N. Wille, Skadeplanterrjes Udbredning, p. 132. 



