NOGLE UGRÆSPLANTERS INDVANDRING I NORGE. 179 



en række nye findesteder i disse trakter: Skjæle i Onsø, Sande- 

 fjord, Risør, Dybvaag, Grimstad, Lillesand ; ved Dybvaag fandtes 

 den flere steder, og ved Grimstad betegnes den allerede som 

 hyppig (92 a). Som nye voksesteder fra de senere aar kan 

 nævnes Kjerringvik i Tjølling og Hygenstranden i Roken (97 a, d). 



Første gang Berteroa er funden paa Vestlandet, var i 1886, 

 da den fandtes i Sogndal i Sogn (86 b). I 1890 blev den funden 

 paa kirkegaarden i Haugesund (90 b). I 1892 opregnes foruden 

 et nyt findested ved denne by ikke faa nye lokaliteter i det 

 vestenfjeldske: Ogne paa Jæderen, Stavanger (talrig), Graven i 

 Hardanger, Bergen (fleresteds), Aalesund (92 a, b). I Sogn blev 

 den funden paa en ny lokalitet, Borgund, i 1895 (95 b). 



I 1892 er den noteret for to af Kristiania-Trondhjemsbanens 

 stationer, Eidsvold og Røros, samt for Faaberg, nederst i Gud- 

 brandsdalen. Røros ligger 628 m. o. h. og er til dato artens 

 høiest liggende voksested i Norge (92 a). 



Samtidig begyndte den at indvandre til Telemarken. I 

 1892 anføres den for Ulefos i nedre og Tinoset i øvre Tele- 

 marken (92 a) ; det er maaske rimeligst, at den er kommen til 

 det sidste sted fra Kongsberg; afstanden derfra er nemlig kun 

 50 km., og der foregaar en ikke ubetydelig samfærdsel med 

 denne by over Bolkesjø. I 1897 er den desuden anført for 

 Vraadal, syd for Bandak i Telemarkens sydlige del (97 a). 



I 1890 er desuden Berteroa funden paa Tjøttø i Helgeland, 

 flere breddegrader nordenfor dens udbredelsesomraade forøvrigt, 

 for tiden dens nordligste kjendte voksested i Norge (65° 49' N. B.). 

 Den voksede her paa kunstig eng (90 e, 92 a). 



I dette øieblik er Berteroa incana udbredt over store dele 

 af vort land. Almindeligst er den omkring Kristianiafjorden, 

 især dennes indre del; men ogsaa langs hele vor sydkyst indtil 

 Kristianssand samt i vore sydøstlige indlandsdistrikter tindes den 

 paa adskillige steder. Mere spredte voksesteder har den langs 

 vestkysten og i vore store østenfjeldske dalstrog, hvor den for 

 tiden er i sterk spredning. 



