192 JENS HOLMBOE. 



1898 paa en tør bergknaus (silur) sammen mecl Galium verum, 

 Centaurea Scabiosa, Calamintha Acinos, Anthyllis vulne- 

 raria etc. 



Af særlig interesse er den lokalitet paa Jæderen, hvor den 

 i 1892 blev funden af A. Blytt. Ikke alene ligger dens vokse- 

 sted her flere længdegrader vest for dens udbredelsesomraade 

 forøvrigt; men den voksede i flyvesand langt fra folk. Det tør 

 være vanskeligt at aigjøre, hvorledes den er kommen hid. Tre 

 forklaringsmaader kunde tænkes: 1) den kunde fra gammel tid 

 være spontan paa stedet; 2) den kunde være ført did nylig ved 

 de transportmidler, som naturen hos os raader over, eller 3) den 

 kunde være bragt did med kulturen. Den isolerede, sparsomme 

 forekomst paa opreven flyvesand, der vel maa gaa ind under 

 begrebet „ny jord" hos Warming, 1 ) gjør den første forklarings- 

 maade lidet sandsynlig. Stort nærmere sporgsmaalet er det 

 vanskeligt at komme efter de foreliggende oplysninger. Den 

 omstændighed, at stedet ligger langt fra folk, tyder maaske i 

 retning af den anden forklaringsmaade. 



Alyssum calycinum er en udpræget xerophil plante; den 

 vokser selv paa de tørreste steder. Derimod vil man aldrig finde 

 den, hvor jordbunden er vaad. Denne egenskab, der sandsyn- 

 ligvis væsentlig skyldes dens tætte beklædning af stjernehaar, 

 kommer den til stor nytte paa de steder, hvorhen den ved kul- 

 turen bliver bragt. Thi om den under konkurrancen med egnens 

 planter bliver udtrængt fra de frodigere steder, vil den med sin 

 store evne til at udholde tørke stadig kunde finde et fristed paa 

 tørre knauser o. 1. med disses aabne bevoksning. 



Vegetativ formering kjendes ikke hos Alyssum; al spred- 

 ning og overvintring — arten er etaarig — foregaar ved frø. 

 Disses antal er paa store individer ganske betydeligt; paa et 

 exemplar i Universitetets herbarium, indsamlet ved Frydenberg 

 (70 a), talte jeg saaledes 375 modne skulper. Naar hver skulpe 



') Warming, Plantesamfund, p. 301, flg. 



