194 JENS HOLMBOE. 



Ældste kjendte voksested udenfor Kristiania er Kristians- 

 sund, hvor den rimeligvis blev funden i 1868; et exemplar herfra i 

 Universitetets herbarium er maaske ikke fuldstændig sikkert (68). 



I 1884 blev den funden ved Tønsberg (84). 



I 1892 fandtes den i mængde paa Øren ved Fredriksstad; 

 senere skal den her atter være forsvunden (92 a). Andre vokse- 

 steder i landets sydøstlige del er Moss og Skien, hvor den er 

 funden i de sidste aar (98, 99 a). 



I 1892 opgives den desuden for Stavanger, i hvis nærhed 

 den ogsaa sidste sommer er funden (92 b, 99 b). 



I 1893 fandtes den ved Buviken nær Trondhjem og i 1897 

 ved Kropelven ved samme by (93, 97). 



Naar undtages forekomsten ved Mellemtøien, hvorhen den 

 synes at være kommen fra den botaniske have, er denne plante 

 hos os en udpræget ballast- og ruderatplante. Den vokser paa 

 ballastpladse, i gader, paa tomter og i haver; dens indvandring 

 foregaar raskt, og det er ikke usandsynligf, at den inden ret 

 lang tid vil blive almindelig. 



Campanula patula L. 



Sv.: Angsklocka. 



Denne art er oprindelig en europæisk plante, udbredt over 

 størstedelen af Mellemeuropa, de sydeuropæiske halvøer og Nord- 

 afrika, mod øst til det vestlige Sibirien. 1 ) 



Allerede paa Linné's tid fandtes den fleresteds i Finland samt 

 ved Fahlun i Sverige. 2 ) Senere har den i dette land udbredt sig 

 sterkt og er stadig trængt længere mod vest. Saaledes voksede 

 den i 1838 i den østlige del indtil Dalarne, Gestrikland og Medel- 



!) Ledebour, Fl. Ross. II, 2, p. 887. 

 2 ) C. Linné, Fl. Svec, ed. % p. 66. 



