204 JENS HOLMBOE. 



Ældste kjendte voksested ved sydkysten er Grimstad, hvor 

 den fandtes i 1887 (87). Ved Kristianssand blev den første- 

 gang funden i 1893 ved Grims mølle (93 b); senere er den i 

 denne bys omegn iagttagen flere gange, dels ved samme, dels 

 ved nye voksesteder (94 b, c, d, 97). 



I 1890 blev den funden ved Bergen, hvor den ogsaa senere 

 er bemærket (90, 95-96), i 1895 ved Graven i Hardanger 

 (95 b); i 1897 angives den for Stavanger, hvor den allerede 

 kjendtes fra 4 lokaliteter (97). Den er paa Vestlandet ogsaa 

 funden paa Stordøen, uden at tiden for denne forekomst kan 

 angives (Før 99). 



I 1894 blev den funden ved et glasværk i nærheden af 

 Larvik og omtrent samtidig i Kristiania, ved hvilken by den 

 senere er bemærket flere gange (94 a, e, 95 a, 97, 98). 



For tiden synes denne art at være i fuld indvandring i det 

 sydlige Norge; aar for aar viser den sig paa nye steder, og 

 allerede nu, 25 aar efter dens første isolerede tilsynekomst, ei- 

 den bemærket en række steder i kystdistrikterne, mod nord til 

 Trondhjem (63° 26' N. B.). 



Oftest vokser den paa steder, hvor skibene henlægger sin 

 ballast; denne omstændighed i forbindelse med, at den hidtil 

 ikke er funden inde i landet, gjør det tydeligt, at den er kom- 

 men sjøveien til Norge. I et par tilfælde er den funden i ågre; 

 maaske den derfor undertiden ogsaa indføres med korn. 



Cotula coronopifolia L. 



Cotula coronopifolia er i mere end to hundrede aar kjendt 

 som en sydafrikansk plante; om dens forekomst i Kapstaten 

 siger Harvey et Sonder: „Wet spots throughout the colony." 1 ) 

 Allerede i det 18de aarhundrede voksede den paa Ny-Zealand; 



x ) Harvey et Sonder, Flora Capensis 111, p. 178. 



