350 THEKLA R. RESVüLL. 



fra barken. Denne og ligeleries marven var lakunøst bygget, 

 store luftrum gjennemsatte vævene; deres vægge bestod af ét 

 lag celler. (Se fig. 6). 



De kollaterale karstrenge var ordnede i en kreds om mar- 

 ven; antallet var forskjelligt, ni, ti eller flere. Inden hver kar- 

 streng var der et rudimentært kambium, men mellem de enkelte 

 strenge manglede et saadant fuldstændigt. Karstrengene var 

 udadtil begrænsede af en tydelig endodermis, og indenfor denne 

 fandtes en 1-laget pericykel. Blødbastdelen havde paa sin yder- 

 side en skede af styrkevæv. 



R. nivalis. (Fig. 8). Dennes stengelbygning afveg kun 

 i ganske faa træk fra foregaaendes. Saaledes var stengelen 

 ribbet, om end ganske svagt; antallet af karstrenge var mindre, 

 og styrkevævsskeden udenom blødbasten noget reduceret. Mar- 

 vens væv var endnu mer lakunøst end foregaaendes og fandtes 

 undertiden helt sammenfaldt, saa stengelen var hul indenfor 

 karstrengene. 



& v 



I alle dele meget lig denne art er R. af finis. 



R. pygmæus. Antallet af karstrenge var varierende; det i 

 fig. 11 afbildede tversnit viser syv saadanne. Paa sin yderside 

 havde de en styrkevævsskede. Foruden denne var der en ring 

 af forvedede parenchymceller, der sluttede sammen uden store 

 mellemrum; den bestod af fire — fem lag celler og forbandt kar- 

 strengene med hinanden indbyrdes og strakte sig saavel udenfor 

 som indenfor disse. Paa fig. er dette væv betegnet ved den 

 skraverede ring. I andre henseender skilte stengelen sig i byg- 

 ning ikke fra R. glacialis; kun var den spædere end denne. 



R. sulphureus. Hos denne art fandt jeg stengelen særdeles 

 lakunøs. Den store marv var helt opløst, saa stengelen i midten 

 var hul. Der var et stort antal karstrenge; saaledes iagttoges 

 oftest mellem ti og femten. 



