NOGLE ARKTISKE RANUNKLERS MORFOLOGI OG ANATOMI. 355 



tagelser. Det kan her til sammenligning anføres, at Wagner 1 ) 

 har fandet bølgede cellevægge almindeligere end de lige hos 

 alpeplanterne, og dersom begge former optræder paa samme 

 blad, er de bølgede næsten gjennemgaaende at finde paa under- 

 siden. 



Spaltaabningerne mangler biceller og er ordnede i rækker 

 med sin længdeaxe parallel med hovednerverne i bladafsnittene. 

 De ligger i nivåa med de øvrige epidermisceller eller rager 

 noget frem over disse (se fig. 22). Dette fremhæver ogsaa 

 Wagner (1. c. pag. 510) for alpeplanternes vedkommende. 



Hos de fleste arter fandt jeg spaltaabningerne i rigeligst 

 mængde paa bladets underside. Kun hos to arter, R. glacialis 

 og R. hyperboreus var der flest spaltaabninger paa over- 

 siden. 



Efter Wagner er der hos de alpine planter flest spaltaab- 

 ninger paa bladets overside, eller disse er omtrent ligelig for- 

 delte paa begge sider af bladet. Det samme, vil man erindre, 

 fandt ogsaa Börgesen at være tilfælde hos de arktiske planter. 

 Ranunculusarterne maa da vistnok i denne henseende paa to 

 arter nær betragtes som undtagelser. 



Som det heraf vil sees, viser de arktiske ranunkler i det 

 væsentlige samme bladbygning som den, Bonnier og Börgesen 

 har fremhævet som karakteristisk for arktiske planter over- 

 hovedet. Palissadecellernes lidet udprægede form og vævets 

 ringe mægtighed, de store lakuner og den tynde hud er frem- 

 hævet af begge forfattere, og Börgesen omtaler desuden svamp- 

 vævets stjerneformede celler, hudens ringe haarklædning, de 

 bølgede cellevægge hos blade med tynd hud, samt at disse er 

 sterkere bølgede paa under- end paa oversiden, og endelig om- 



l ) Wagner: Zur Kenntniss des Blattbaues der Alpenpflanzen und dessen 

 biol. Bedeutung. (Sitzungsber. d. Kaiserl. Akad. d. Wissensch. Wien. 

 Mathem.-Naturw. Cl. 101. Abtb. 1, 1892, p. 515). 



