224 S. O. F. OMANG. 



crassis nigris apice breviter albicantibus + numerosis obtecta 

 in marginjbus squamarum dense in dorso leviter floccosa. 

 Squanice exteriores angustæ obtusiusculæ, intermediæ lanceolata, 

 + viridi-marginatæ obtusulæ — acutæ, intimæ subulatæ, omnes 

 apicibus comatæ. Galathidia sat magna (diametro 3,2 cm.) 

 lutea. Stylus luteus, siccus obscurans. 



Meget iøinefaldende er denne form ved sine egformede, jevnt 

 og skarpt smaatandede og sterkt glaucescente basalblade og de 

 mørke tem. rigt stjernehaarede og glandelhaarede og + haarede 

 svøb, samt tem. store kurve. Stængel glat eller nedad med laa 

 spredte haar, opad tem. tæt stjernehaaret. De ydre basalblade 

 smaa, fra næsten cirkelrunde til ovale med tvert afskaaret eller 

 utydelig hjerleformig basis, de mellemste ovalt egformede — eg- 

 formede, de indre egformede — egformet-Iancetformede, de ydre 

 og mellemste i spidsen afrundede — butte, de inderste kort til- 

 spidsede i en skarp, næsten helrandet spids, tæt og skarpt, alm. 

 jevnt og regelmæssig tandede eller ved grunden med nogle faa 

 lange og krumme, paa bladstilkene nedstigende tænder, sjelden 

 næsten helrandede, ovenpaa glatte, paa undersiden + stjerne- 

 haarede, næsten glatte undtagen paa midtnerven. Stængelbladet 

 alm. manglende, altid lidet udviklet, linjeformet og sylspidset 

 eller bractélignende. Kurvstillingen enkel, kvastformet med 1 — 3 

 kurve paa udstaaende, krumme grene. Svøbbladene smale. 



Formen er nær besiegtet med H. stenolepis Lbg., men tør 

 vistnok ikke forenes med denne, da den udviser betydelige diffe- 

 rentser saavel i svøbets beklædning som i bladformen. 



Eggedal: Synes almmdelig ved elve- og bækkekanter i den 

 øvre del af Eggedal; exemplarer har jeg fra Mysætsæter, Buin- 

 sætrene og Medalen. 



H. maculosum Dahlst. 



Dahlst. „Bidrag etc." i Kgl. Sv. Vet.-Ak. Handl. B. 25, 

 no. 3. — Stenstr. Väi-ml. Archier. — Dahlst. Herb. Hier. 

 Scand. c. XI, no. 8. 



