s. o. F. OMANG. 



Squamce exteriores angustæ obtusulæ, intermediæ lanceolatæ 

 acutæ, interiores subulatæ, omnes comatæ. Calathidia parva 

 lutea radiantia. Stylus vivus luteus vel fere luteus, siccus 

 nigrescens. 



Udmerker sig ved smale, lancetformede, spredt kortere — 

 længere, tandede, purpurflækkede blade, tem. rig, kvastformet, 

 nedad noget ubegrænset kurvstilling med lange tynde opadrettede 

 grene og graafiltede, + glandelhaarede kurvstilke, smaa, mørk- 

 grønne svøb, med spidse, i randen ± tæt stjernehaarede kurv- 

 blade med tem. tæt beklædning af tynde, kortere — længere, 

 brunlige eller næsten sorte glandeler. 



Vokser sedvanlig paa stengrund. 



Sigdal: ved pladsen Tukudalen nær Skartum, og ved Sands- 

 braaten. 



Den er meget alm. i Kristianiaegnen ; desuden har jeg 

 exemplarer fra Ringerike. 



II. dia,pha,noides Lbg. 



Lbg. Göteborgs Högre Läroverks Årsprogram 1882. — H. 

 murorum v. medium Lbg. i Blytt's Norges Flora. — Dahlst. 

 „Bidrag etc." i Kgl. Sv. Vet.- Ak. Handl. B. 26, no. 3. — Lbg. 

 Hier. Scand. exs. no. 123. — Dahlst. Herb. Hier. Scand. c. II, 

 no. 84. 



Sigdal: Vad, Kringstad, Tukudalen nær Skartum, pladsen 

 Hovden op under fjeldet Graagalten. 



Eggedal: Skaalien og ToUefsgaard nær Kopseng, Moen, 

 Bessernd, Holerud, Medalen, Mysætsæter, Buinsætrene. 



H. subrigidum Almqu. 



Stenstr. „Värml. arch." — H. rigidum Hn. v. tenue Hn. 

 Lbg. Hier. Scand. exs. no. 77 (expl. til venstre; fra Valders). — 

 Dahlst. Herb. Hier. Scand. c. IV, no. 55, 56 og c. XI, no. 92. 



Denne form synes at have en meget vidstrakt udbredelse i 

 vort land; i fjelddale hører den til de almindeligst forekommende 



