POSTGLACIAL SÆNKNING AP NORGES SYDV. KYST- 



her kunde staa overfor en aflagring, ældre end den sidste ned- 

 isning. 1 



Strandvoldens mægtighed over det underliggende gytjelag 

 gaar op til 5,4 m. Fra øverst til nederst bestaar den af hrun 

 sand og strandrullede fjærestene. Stenene er fordetmeste tem- 

 melig smaa, af størrelse som en potet eller knyttet næve, men 

 mange er dog ogsaa langt større. I strandvoldens dybeste del 

 fandtes enkelte frugter af Ruppia inaritima. L. 



Under strandvolden strækker der sig gjennem hele profilets 

 længde, over 200 m., et lag af ferskvandsgytje, hvis mægtighed 

 veksler mellem 0,4 og 0,7 m. Gytjen er ved det store pres 

 overordentlig sterkt sammentrykket. Gytjelaget er ogsaa paa- 

 truffet ved brøndgravning paa to steder i nærheden, efteråt man 

 har gjennenigravet et flere meter mægligt gruslag, nemlig dels 

 et snes meter længere syd ved Skeie og dels nogle hundrede 

 meter længere nord, i nærheden af Skeievandets andet tidligere 

 afløb ved Vig. Gytjen gaar flere steder optil over i en rørtorv; 

 undertiden er den noget tilblandet med mose. Den er rig paa 

 plantefossiler, væsentlig vandplanter saasom Potamogeton natans 

 L., Myriophylluni alterniflorum DC., Nymphæa alba L., Gera- 

 tophyllum demersum L., Najas flexilis (Willd.) R. & S. m. fl. 

 Desuden indeholder den levninger af breddernes plantevækst: 

 Corylus Avellana L., Viola sp. At gytjen er en ferskvands- 

 dannelse, kan ikke drages i tvivl. 



Den pressede gytje under strandvolden staar i direkte for- 

 bindelse med den nederste del af gytjelaget paa Skeievandets 

 gamle hund og viser ogsaa i palæontologisk henseende stor over- 

 ensstemmelse med denne. Ogsaa her indeholder gytjen rige 

 levninger af en frodig, varm fersk vand s vegetation, hvor Najas 

 flexilis er en af de mest fremtrædende arter. Mægtigheden af 

 dette nedre lag gaar op til 1,4 m. 



' G. E. Stangeland, Om Torvmyrer i Norge og deres Tilgodegjørelse. 

 IL P. 198. (N. G. U. No. 24. Kristiania 1897). 



