124 JOHN EGELAND. 



nyeste undersøkelser stadig avslører misforstaaelser og et broget 

 virvar av synonymer. Takket være en del udmerkede opryd- 

 ningsarbeider i de senere aar^ begynder man imidlertid nu at 

 eine de klare linjer i dette kaos. Ældre kollektivarter opdeles, 

 andre slaaes sammen, og de gode arter fastslaaes og forsynes 

 med mikroskopiske kjendemerker. 



Dels ved hjælp av disse nyere arbeider, sammenholdt med 

 Saccardos Sylloge og de ældre originalverker av Persoon, Sommer- 

 felt, Fries og Karsten m. fl., dels — og det for en væsentlig 

 del — ved direkte velvillig bistand av Romell og Bresadola har 

 det efterhaanden lykkes mig at komme til nogenlunde klarhet 

 over de poresopper, som findes i Sommerfelts, Blytts og Moes 

 herbarier, og de arter, som er opdaget her tillands efter Blytts tid. 



Det er vistnok saa, at antallet av nyopdagede arter stadig 

 vokser, og nogen fuldstændig redegjørelse for poresoppenes op- 

 træden i Norge kan derfor endnu ikke ventes. Men jeg har 

 trodd, det kunde være til nytte for de fremtidige undersøkelser 

 at faa de nu indsamlede spredte oplysninger og optegnelser 

 vedkommende de resupinate arter og former av denne familie 

 fremlagt i en samlet systematisk oversigt, ledsaget av en fyldigere 

 artsbeskrivelse med redegjørelse for synonymer etc. 



Rammen for nærværende lille forsøk skulde efter den op- 

 rindelige tanke være git i og med Poriaslegtens norske arter, 

 og det egentlige hovedformaal er ogsaa en monografisk frem- 

 stilling derav; men jeg har dog av praktiske grunde fundet — 

 som overskriften antyder — at burde gi fremstillingen et noget 

 bredere grundlag og tillike medta de øvrige resupinate arter av 

 de egentlige poresopper undtagen Meruliusslegten samt de arter 

 av andre Polyporeer, som typisk er forsynet med hat, men som 

 hyppig optræder i resupinate former. Samtlige disse arter og 



^ Som saadanne vil jeg særlig nævne Biesadolas „Hymenomycetes hun- 

 garici Kmetiani", „Fungi polonici" og „Fungi aliquot gallici novi vel 

 minus cogniti" (de to sidste i „Annales Mycologici") samt Roraells 

 „Hymenomycetes of Lapland" i „Arkiv för Botanik" 1911. 



