NORSKE RESUPINATE PORESOPPER. 



127 



Trametes. 



Dædalea. 



myceliet, sjeldnere til et tyndt underlag av fruglhyfer; 

 frugtlegemet skorpolignende utbredt, ^/4— 10 mm. tykt, 



altid resupinat Poria. 



Porelaget fæstet til et tydelig underlag av frugthyfer 

 (hymcnofor). 



1. Porelaget homogent og sammenhængende med hy- 

 menoforet, idet dettes hyfer gaar uforandrede over 

 i porernes mellemvægger; porerne likesom indsæn- 

 kede i det korkartede frngtlegeme og naar oftest 

 ind til forskjellig dybde; frugtlegemet dels for- 

 synet med hat, dels resupinat. 



* Porerne regelmæssige, runde eller kantede . . 



(Herunder hører ogsaa den resupinate pore- 

 form av Lensites heteromorpha og Lensites al- 

 hida) 

 *' Porerne bugtede, snoede og labyrinthiske . . 



2. Porelagel heterogent fra hymenoforet og tydelig av- 

 grænset derfra, idet porerne naar ind til samme 

 dybde og ofte utmerker sig ved en fra hymenoforet 

 forskjellig farve; frugtlegemet typisk forsynet med 

 hat, kun enkelte former resupinate. 



* Frugtlegemet knuskartet eller træhaardt; pore- 

 laget hos ældre eksemplarer flerdobbelt, idet et 

 nyt lag for hvert aar vokser frem utenpaa det 



ældre; fleraarige sopper Fornes. 



** Frugtlegemet kjødfuldt, osteagtig, læragtig eller 



korkartet; porelaget altid enkelt; en- eller høist 



toaarige sopper, 



X Porerne fremlræder først som punktformede 

 fordypninger i hymenoforet og antar kun 

 efterhaanden den vanlige rørform, idet de ut- 

 vikler sig successivt fra centrum utad mot 

 kanterne av frugtlegemet; læragtige eller 

 korkartede sopper, dels med, dels uten fot Polystictus. 



(Denne siegt danner et mellemled mellem 

 Trametes og Polyporus og omfatter flere over- 

 gangsarter til begge sider.) 



X X Porerne fra begyndeisen av ensartede, 

 rørformede, og utvikler sig omtrent samtidig 

 over hele porelaget; kjødfulde, osteagtige, 

 læragtige eller korkartede sopper, dels med, 

 dels uten fot Polyporus. 



Da slegtsgrænserne for de resupinate poresoppers vedkom- 

 mende, som foran nævnt, ofte er meget vanskelige at konstatere, 



