NORSKF RESUPINATE PORESOPPER. I55 



snit, V2— 1 mm. lange, ved tørring tilsidst brunagtig lær- 

 gule; sporerna hyaline, krummet cylindriske, 4—5 ^ IV2 — 

 2 lii; ingen cystider. 



Meget sjelden: Ullern paa rogn! Abbediengen og Bygdø 

 paa andre løvtrær! Tveit pr. Kristiansand paa or! 



Arten kjendes paa sin flygtige og foranderlige farve, som dog 

 næsten altid gjennemgaar et stadium av grønt eller gnigrønt; dette 

 farvestadium holder sig længst i det fine, kliartede subicukim. 



Romell har en mistanke om, at hans Poria Nuoljce er en varietet 

 av nærværende art. 



29. Poria rhodella Fr. Hym. Eur. II, s. 573. 



Tør, seig, fast vedvokset, først rundagtig, senere lang- 

 strakt utbredt, med steril, tynd, tiltrykt, fint bomuldshaaret, 

 hvit kant; porerne regelmæssige, først hvite, runde og 

 noget lykvægggede, derpaa lyst kjødrøde, mere tyndvæggede 

 og noget kantede, men helrandede, tilsidst mørkerøde, 

 ca. V4 — Vs mm. i tversnit, 1 — 2 mm. lange; sporerne hyaline, 

 krummet cylindriske, 4 — 5 ^ 2-2V2^f; basidierne kølle- 

 formede, 15 — 20 «^ 5—6 /li; porelagets hyfer 3 — 1 /ii tykke; 

 ingen cystider. 



Meget sjelden: Paa Salix i Mærradalen i V. Aker! I 

 Blytts herb, et eksemplar fra Tøien (paa Salix). 



Arten staar nær Poria calcea med hensyn til struktur, men kjendes 

 med lethet paa porelagets vidt forskjellige farve. 



30. Poria aurantiaca Rostk. s. 119, tab. 58. — Polyporus 

 nidulans, var. spongiosus Fr. Hym. Eur. II, s. 548. — 

 Poria xantha Quélet (non Fries). 



Utbredt, fast vedvokset, med tiltrykt kant, der kan være 

 tynd og fint dunhaaret, men vanlig mere eller mindre tykt 

 opsvulmet, glat og nøken; subiculum tydelig og oftest vel 

 utviklet, filtet korkagtig, indtil 5 mm. tykt, rust- 

 gult eller brandgult og hos mere utviklede eksemplarer til- 

 dels hvitt paa undersiden, efter tørring dels rustbrunt, dels 



