UNDERSØKELSER OVER ØRRET OG LAKS. 197 



Tar vi nu for os skjælprøverne ^ saa viser der sig ogsaa 

 her to hovedgrupper — skjæl fra gr. IV staar adskilt fra de 3 

 øvrige, der fuldstændig gaar over i hinanden. Og dette er jo 

 hvad man maatte vente, ti det er jo de hiologiske faktorer, som 

 gir skjællene deres præg. 



Og skjælstrukturen for begge grupper staar i fuld samklang 

 med deres biologi. 



Skjæl av elveørret, gr. IV (pl. VIII fig. 7, 8, 9) viser hen 

 paa en meget jevn vekst, og sjøophold kun efter at fisken har 

 gytt. Man kan finde litt aapne sommerringe ogsaa før den tid, 

 men disse er altid faa og litet fremtrædende. Der forekommer 

 aldrig (ikke paa mit materiale ihvertfald) saa brede, aapne sommer- 

 zoner som hos de 3 andre grupper (pl. VIII fig. 3, 4, 5, 6). Vekst- 

 linjerne er altid meget regelmæssige, og vinterzonen dannes ved 

 sammenløp av ganske faa linjer. Hos sjøørreten markeres vin- 

 teren ved en bredere zone. 



Disse træk er saa karakteristiske, at jeg som regel av et 

 skjæl kan avgjøre om det har tilhørt en elveørret eller ei. 



Skjællene fra de tre sjøørretgrupper gaar fuldstændig over 

 i hinanden. De er grovere i sin bygning — har brede sommer- 

 zoner — og vinterzoner. — Veksten indenfra utover er som regel 

 meget ensartet, o: der kan som regel ikke (som hos laksen) 

 utskilles et centralt parti svarende til et elveophold. (Se især 

 fig. 3 pl. VIII.) 



Gytemerke synes at dannes regelmæssig hos elveørreten — 

 men hos sjøørreten kan man ofte være i tvil om det er en ordinær 

 vinterzone man har for sig. (Se pl. VIII fig. 4.) 



Vi finder altsaa at de 3 første grupper gaar over i hinan- 

 den; de har den samme sølvblanke grundfarve, deres biologi er 

 ens, skjælstrukturen er ens, og de smaa forskjelligheter der er 

 med hensyn paa vekst og pletantal, kan sandsynligvis forklares 



^ Se pl. VIII med forklaring. 



