GUDRUN RUUD 



Spaltepapiller. 



En spaltepapille er en oval epidermispapille, som gjennem- 

 brytes av en smal spindelförmig spalte. De staar ordnet i linjer 

 med tildels lignende forløp som Fritsch og Ewart har beskrevet 

 hos rokker og Allis avbilder hos Mustellus. 



Den mest fremtrædende linje er hvad jeg vil kalde 

 den liymomandihiilare linje av spaltepapiller 

 (fig. % 3 og Pl. IX, flg. 3, li mp), som strækker sig fra sprøite- 

 hullet i en bue ned paa buksiden bak hyormandibularkanalens 

 terminalpore og like foran de mandibulare ampuUegangers porer; 

 den naar aldrig helt frem til medianlinjen. 



Papillenes længste diameter varierer i længde omkring OJmm., 

 og længdeaksens retning falder sammen med forbindelseslinjen 

 mellem de enkelte papiller. Avstanden mellem papillene ind- 

 byrdes varierer langs linjen; den største avstand finner man 

 oppe ved sprøitehullet og nede paa buksiden nærmest median- 

 linjen, hvor den er omtrent som længden av de enkelte papiller. 

 I beiningen utenom hyomandibularkanalen staar de altid meget 

 tættere sammen, hos enkelte individer saa tæt, at tiere spindel- 

 förmige spalter støter sammen og der opstaar en sammenhængende 

 rendeformig fordypning. 



Paa buksiden mellem begge brystfinner, finner man paa 

 hver side en kort række av organer o: 



den ventrale linje av spaltepapiller 

 fig. 2, op) ogsaa med sine længdeakser parallelt linjen og med 

 den største indbyrdes avstand nærmest medianlinjen, ute ved 

 finnene staar de ogsaa her meget tæt sammen. 



Oppe paa ryggen finner man paa hver side av medianlinjen 

 en række papiller fra første rygfinne og fremover i en bue ned 

 mot sidelinjen o: 



den dorsale linje av spaltepapiller 

 (Pl. IX, fig. o, djj). Like bak sidelinjenes supratemporale ana- 



