HUDSANSEORGANENE HOS SPINAX. NIGER, "BONAPARTE 337 



Efter dette arbeide av Leydig har de lorenzinske ampuller 

 været gjenstand for en lang række undersøkelser, hvorved i tidens 

 løp baade deres bygning og deres funktion har været fremstillet 

 paa temmelig forskjellige maater. 



Boll (5) fandt hele den indre ampulle utklædt av et ens- 

 artet epitel med stiftformige fremspring, og som han ansaa for 

 et „rent sanseepitel", mens ampullegangene var utklædt av et 

 lavt plateepitel. Antallet av divertikler opgir han til otte. 



Merkel (27) omtaler flere former av ampuller. Han nævner 

 som den almindeligste Leydigs orangetype, hvor han dog altid 

 finner centralplaten utklædt av et epitel forskjellig fra ampullens 

 forøvrig. Hos Chimæra fandt han en avvigende ampulleform, 

 idet de enkelte divertikler var trukket ut til lange handskefinger- 

 formete sækker, som dog stod regel mæssig anordnet omkring en 

 eentralplate, mens hos Hexanchus de enkelte divertikler mundet 

 hver for sig paa overflaten. Merkels beskrivelse av ampullens 

 epitel stemmer i hovedsaken med Fritsch's beskrivelse fra 1888; 

 men i tydningen av de forskjellige celleelementer staar de skarpt 

 mot hverandre. 



Efter begges undersøkelser er divertiklenes epitel sammensat 

 av to slags celler, store pæreformete celler med runde kjerner, 

 tilspidset ut mot hulrummet — efter Merkel endog til en sanse- 

 haarlignende dannelse. De andre celler er omvendt pyramide- 

 formige, kutikulariserte celler, som utfylder mellemrummene mel- 

 lem de store cellers ytre deler. Av Merkel kaldes disse for 

 „støtte-" eller „dækceller", av Fritsch betegnes de som „ganz 

 membranösen mit rudimentären Kernen versehenden Zellen". 

 Paa centralplaten fandt begge store cylinderceller med kutikular- 

 fremspring. 



Merkel tyder de store celler i divertiklene som sanseceller 

 og jevnfører centralplatens epitel med Boll's tapceller, hvis funk- 

 tion han ikke uttaler sig om. Fritsch, som bestemt bestrider 

 ampullenes sansefunktion, befragter epitelet som et rent secer- 

 nerende epitel, hvor sekretet utskilles baade fra divertiklenes 



Nyt Mag. f. Naturv. LII IV. 1914. 22 



