358 BERNT LYNGE 



snart sommervarmen og regnet faar bngt med de svære sne- 

 masser. 



I litteraturen findes talrike notiser om vaarens frembrud i 

 Nordrjorge, vi kan nævne F. C. Schübelers: V i ri däri um 

 Norvegicum, I. M. Normans: Norges arktiske flora og 

 fra senere tider J. Holmboes utførlige specialarbeide: Vaarens 

 frembrud i Tromsø amt^. Normans arbeide er systematisk 

 ordnet og derfor lite oversigHig, hvor det gjælder at utrede forhold 

 i en bestemt landsdel. 



Under en reise i Finmarken i juni 1914 havde forfatteren 

 anledning til at gjøre endel optegnelser om vaarens frembrud. 

 Paa grund av den stigende interesse, som disse forhold har vakt, 

 ikke mindst i de senere aar, har han troet at burde offentlig- 

 gjøre sine notiser, selv om de er faa og paa mange maater 

 ufuldstændige. 



Det er som bekjendt vanskelig efter et skjøn at angi procentisk, 

 hvor stor del av et landskap der er snedækket. Hvis vedkom- 

 mende iagttager ikke har stor øvelse deri, vil hans skjøn let bli 

 saa unøiagtig, at det blir direkte vildledende. Det er derfor 

 bedre at angi, hvorvidt der findes smaa eller store snebare 

 flekker i et snedækket landskap, hvorvidt snefonnene er store 

 og sammenhængende eller om de er smaa og isolerte rester i 

 skyggefulde groper o. lign. 



Ved „l^jerk" uten nærmere angivelse er altid ment Betula 

 odorata {Betula nana = dvergbjerk). 



1 Berg. Mus. Aarbok 1912, no. 1, p. 1-248. 



