OM VAARENS FREMAÜSKRIDEN I FINMARKEN 1 JUNI 1914 36^ 



Eriophortim angustifolium og E. vaginatum blomstrer 

 paa myrene ved foten av fjeldet. 



Equisetum silvaticum har aks^ men sporene er ikke be- 

 gyndt at løsne. 



Karasjok (iJ/e) 



Paa grund av drivende veir med mildt regn avancerer bjerke- 

 skogen. Bjerken har ofte 2,5 — 3 cm. lange blader. Paa frastand 

 ses de hvite stammer ikke mer gjennem løvverket, ialfald ikke 

 paa elvemælen og i lavlandet. 



Betiila nana grønnes i lavlandet; paa høifjeldet er den- 

 endnu svart. 



Mosefjeld (20/,). 



Ved den ovre skoggrænse begynder først nu knoppene av 

 Betiila odorata at svulme, men der er endnu intet grønt at se. 

 Likesaa med Betula nana. 



Knoppene paa Ardostaphylos alpina begynder at svulme,. 

 men er langtfra aapne. 



Karasjok— Skoganvarre pVg). 



Paa veien mellem Karasjok og „Lindis slaattemyr", 12 — 13 km, 

 fra Karasjok, var der praktisk talt ingen sne, bare en liten snefon 

 blev observert. 



Der er lite beite for hesten. (Føreren er av den grund ræd 

 for, at han maa vente med at koke kaffe helt til vi er paa den 

 anden side av Natvand.) 



Paa elvemælen ved Karasjok er situationen: 



Bjerken er i almindelig blomstring og enkelte trær støver. 

 Ved elvekanten er løvet kommet saa langt, at stammene paa 

 frastand ikke ses gjennem løvet. 



Nyt Mag. f. Naturv. LII. IV. 1914. 24 



