﻿18 
  Robert 
  Collett. 
  

  

  minde 
  om 
  deres 
  tidligere 
  Udbredelse 
  her 
  (Bjuraa, 
  Bjurbæksmo, 
  

   Bjurbækdal, 
  etc.)- 
  

  

  Proprietær 
  Brodtkorb 
  paa 
  Tjøttø 
  bar 
  meddelt 
  mig, 
  at 
  de 
  nu 
  

   ikke 
  længere 
  findes 
  levende 
  paa 
  disse 
  Steder, 
  men 
  nævner 
  yder- 
  

   ligere 
  af 
  Stedsnavne, 
  der 
  bave 
  sin 
  Oprindelse 
  fra 
  dem 
  : 
  Bjurelven 
  og 
  

   Bjurvatn. 
  Nedenfor 
  Bindalen 
  forekommer 
  ligeledes 
  »Bjortjernlid-^; 
  

   ved 
  de 
  øverste 
  Dele 
  af 
  en 
  af 
  Yefsenelvens 
  Bifloder. 
  Han 
  opgi- 
  

   ver 
  endvidere, 
  at 
  et 
  Exemplar, 
  maaske 
  det 
  sidste 
  i 
  disse 
  Egne, 
  

   blev 
  skudt 
  ved 
  Røs 
  vand 
  omtr. 
  1842. 
  

  

  Salten. 
  I 
  Saltdalen 
  indenfor 
  Bodø 
  var 
  Bæveren 
  ilive 
  idet- 
  

   mindste 
  endnu 
  i 
  Tyveaarene; 
  i 
  Sommerfelt's 
  »Pbys. 
  Oecom. 
  Be- 
  

   skrivelse 
  over 
  Saltdalen« 
  (Kgl. 
  N. 
  Yid. 
  Selsk. 
  Skr. 
  19de 
  Aarb. 
  

   2 
  B. 
  2 
  H., 
  Christiania 
  1824— 
  27)*nævnes, 
  at 
  den 
  i 
  ældre 
  Tider 
  

   var 
  ikke 
  sjelden 
  ved 
  Vande 
  og 
  Elve, 
  men 
  var 
  nu 
  næsten 
  udryd- 
  

   det. 
  (Sommerfelts 
  Af 
  handling 
  er 
  forfattet 
  efter 
  1821.) 
  Sandsyn- 
  

   ligvis 
  er 
  den 
  forsvundet 
  herfra 
  i 
  30-Aarene. 
  Forstassistent 
  Hage- 
  

   mann, 
  der 
  for 
  Tiden 
  er 
  bosat 
  i 
  dette 
  Dalføre, 
  angiver, 
  at 
  de 
  nu 
  

   ere 
  forlængst 
  forsvundne 
  ; 
  de 
  havde 
  i 
  disse 
  Egne 
  især 
  havt 
  sit 
  Til- 
  

   hold 
  i 
  Junkersdalen, 
  hvor 
  Navnet 
  »Bæverosen« 
  endnu 
  minder 
  om 
  

   deres 
  Tilværelse. 
  

  

  Tromsø 
  Amt. 
  Fra 
  det 
  egentlige 
  Tromsø 
  Amt 
  haves 
  neppe 
  

   nogen 
  sikker 
  Angivelse 
  om 
  Bævernes 
  Forekomst. 
  Gunnerus 
  om- 
  

   taler 
  allerede 
  i 
  Midten 
  af 
  forrige 
  Aarhundrede 
  (i 
  sine 
  Noter 
  til 
  

   Leem's 
  »Beskrivelse 
  over 
  Finmarkens 
  Lapper«, 
  Kbhvn. 
  1767), 
  

   at 
  Bæverne 
  opholde 
  sig 
  hist 
  og 
  her 
  ved 
  de 
  ferske 
  Vande 
  i 
  Nord- 
  

   landene 
  (d. 
  e. 
  Landet 
  nordenfor 
  Throndhjém 
  Stift), 
  medens 
  de 
  

   dog 
  ere 
  talrigere 
  i 
  svensk 
  Lapmarken. 
  Nøjere 
  Localiteter 
  angi 
  ves 
  

   ikke, 
  ligesaa 
  lidt, 
  som 
  af 
  Sommerfelt, 
  der 
  i 
  1799 
  blot 
  næ\Tier 
  

   Bæveren 
  i 
  sin 
  »Kort 
  Beskrivelse 
  over 
  Finmarken 
  (Top. 
  Joum. 
  

   f. 
  Norge 
  24 
  H.) 
  blandt 
  de 
  i 
  dette 
  Amt 
  forekommende 
  Dyr. 
  I 
  

   1863 
  angiver 
  Prof 
  Rasch 
  (i 
  Jägaref. 
  nya 
  tidskr. 
  1 
  B. 
  p. 
  123), 
  at 
  

   de 
  endnu 
  forekom 
  enkeltvis 
  i 
  Senjens 
  og 
  Saltens 
  indre 
  Dalfører, 
  

   ind 
  mod 
  Rigsgrændsen. 
  

  

  Varanger. 
  I 
  det 
  egentlige 
  Finmarken 
  har 
  Bæveren 
  lige 
  til 
  

   de 
  senere 
  Tider 
  forekommet 
  i 
  Tanaelvens 
  Dalføre, 
  samt 
  i 
  Syd- 
  

   Varangers 
  Elve 
  og 
  Indsøer 
  (saaledes 
  i 
  Grændsetrakterne 
  mod 
  Rus- 
  

   land), 
  og 
  flere 
  af 
  de 
  ældre 
  Recripter 
  have 
  til 
  Hensigt 
  at 
  regulere 
  

   Handelen 
  med 
  Bæverskind 
  og 
  Bævergjæl 
  fra 
  disse 
  Egne. 
  

  

  