﻿Bæverens 
  Udbredelse 
  i 
  Norge. 
  lii 
  

  

  0"^ 
  

  

  Da 
  Amtmand 
  Lillienskiold 
  i 
  1698 
  forfattede 
  sit 
  Skrift 
  'Spe- 
  

   culum 
  boreale«, 
  der 
  i 
  2 
  store 
  Foliobind 
  omhandler 
  den 
  finmarkske 
  

   Befolkning-, 
  Handel 
  og 
  Naturforholde^), 
  nævnede 
  han, 
  at 
  den 
  for- 
  

   uden 
  i 
  Tanaelvens 
  Bifloder 
  ogsaa 
  forekom 
  i 
  Komagelveu, 
  men 
  

   allerede 
  dengang 
  xar 
  ifærd 
  med 
  at 
  forsvinde 
  fra 
  denne 
  Localitet. 
  

   Komagelven, 
  der 
  udspringer 
  paa 
  Varangernæset, 
  og 
  falder 
  i 
  Va- 
  

   rangerfjorden 
  mellem 
  Vardø 
  og 
  Vadsø, 
  var 
  dengang 
  omgiven 
  af 
  

   frodig 
  Skov, 
  der 
  nu 
  er 
  totalt 
  forsvunden, 
  saaledes 
  at 
  dens 
  Bred- 
  

   der 
  nu 
  ere 
  fuldkommen 
  nøgne. 
  

  

  Komagelven 
  ligger 
  under 
  70° 
  10' 
  N. 
  B., 
  og 
  er 
  maaske 
  det 
  

   nordligste 
  Sted 
  paa 
  Jorden, 
  hvor 
  Bævere 
  nogensinde 
  have 
  havt 
  

   Tilhold. 
  

  

  I 
  de 
  indre 
  Dele 
  af 
  Varanger 
  maa 
  Bæveren 
  tidligere 
  have 
  

   forekommet 
  særdeles 
  talrigt. 
  Saaledes 
  har 
  Hr. 
  Nordvi^) 
  meddelt 
  

   mig, 
  at 
  dens 
  Tænder 
  jevnlig 
  findes 
  nedlagte 
  i 
  de 
  hedenske 
  Finne- 
  

   grave; 
  ligeledes 
  ofredes 
  Bævertænder 
  ved 
  Offerstederne, 
  og 
  ved 
  

   Bautastenen 
  nær 
  Mortensnæs 
  kunde 
  hele 
  Haandfulde 
  af 
  hensmuldrede 
  

   Bævertænder 
  optages. 
  Endnu 
  i 
  Aaret 
  1830 
  begyndte 
  en 
  (eller 
  et 
  

   Par) 
  at 
  bygge 
  Hytte 
  ved 
  Skoaro-jokka, 
  en 
  Biflod 
  til 
  Tana, 
  3 
  Ki- 
  

   lom. 
  ovenfor 
  Polmak, 
  og 
  noget 
  senere 
  blev 
  et 
  Individ 
  skudt 
  ved 
  

   Karasjok. 
  

  

  I 
  Tanadalen 
  har 
  Nordvi 
  kunnet 
  følge 
  dens 
  Spor 
  lige 
  ned 
  til 
  

   Aaret 
  1860, 
  da 
  2 
  Skind 
  herfra 
  bleve 
  falbudte 
  af 
  Finner, 
  ligesom 
  

   samme 
  Aar 
  et 
  ungt 
  Individ 
  blev 
  dræbt 
  ved 
  Næsseby 
  ved 
  Varan- 
  

   gerfjordens 
  Bund. 
  

  

  I 
  Syd-Varanger 
  have 
  Bæverne 
  især 
  forekommet 
  i 
  Trakterne 
  

   mellem 
  Enare 
  og 
  Pasvigelven. 
  Ifølge 
  Lensmand 
  Klerk 
  blev 
  om- 
  

   trent 
  1850 
  fanget 
  i 
  Laxegarn 
  i 
  Pas 
  vigel 
  vens 
  Munding 
  et 
  Dyr, 
  der 
  

   efter 
  Beskrivelsen 
  maa 
  have 
  været 
  en 
  Bæver; 
  dette 
  har 
  maaske 
  

   været 
  det 
  sidste 
  Individ, 
  der 
  er 
  fundet 
  i 
  Syd-Varanger^). 
  

  

  ^) 
  I 
  Manuscript 
  opbevaret 
  paa 
  det 
  Kgl. 
  Bibliothek 
  i 
  Kbhvn. 
  En 
  Afskrift 
  

   findes 
  paa 
  Rigs 
  archi 
  vet 
  i 
  Christiania. 
  

  

  ^*) 
  Indtil 
  1878 
  bosat 
  paa 
  Mortensnæs 
  ved 
  Varangerfjorden 
  ; 
  en 
  Mand, 
  hvem 
  

   Videnskaben 
  skylder 
  talrige 
  Oplysninger 
  af 
  Interesse 
  vedrørende 
  Finmar- 
  

   kens 
  Naturhistorie 
  og 
  Ethnographi. 
  

  

  ^) 
  I 
  de 
  tilstedende 
  Dele 
  af 
  russisk 
  Lapm 
  arken 
  forekomme 
  sandsynligTis 
  

   Bæverne 
  endnu. 
  Lensmand 
  Klerk 
  i 
  Syd-Varanger 
  har 
  meddelt 
  mig, 
  at 
  

   Skoltefinnerne 
  (de 
  russiske 
  Finner) 
  ofte 
  endnu 
  have 
  Bæverskinds 
  Kanter 
  

   paa 
  sine 
  Huer,- 
  og 
  de 
  paastaa, 
  at 
  den 
  endnu 
  findes 
  i 
  Bohasjovi, 
  Gosa- 
  

   most, 
  Sallast 
  og 
  Bolaugen; 
  i 
  186.5 
  saa 
  en 
  af 
  hans 
  Tjenestefolk 
  en 
  Dam 
  i 
  

   brugbar 
  Stand 
  i 
  en 
  Bielv 
  til 
  Ivalajokka. 
  

  

  2* 
  

  

  