﻿Dislokationerne 
  i 
  Kristianiadalen. 
  83 
  

  

  eller 
  om 
  den 
  blev 
  anlagt 
  fra 
  først 
  af 
  ved 
  dislokation. 
  At 
  

   nemlig 
  bæk 
  og 
  elv 
  og 
  flod 
  arbeider, 
  slider 
  og 
  hnler, 
  slynger 
  

   sig 
  og 
  bry 
  der 
  jævnt 
  og 
  smaat, 
  og 
  at 
  tiden 
  bar 
  været 
  lang, 
  

   og 
  at 
  erosionen 
  paa 
  denne 
  vis 
  altsaa 
  udretter 
  noget, 
  det 
  ved 
  

   enhver. 
  Men 
  spørgsmaalet 
  bliver 
  jo 
  derbos 
  ber 
  — 
  som 
  andet- 
  

   steds 
  ved 
  slige 
  retløbende 
  indsnit 
  — 
  bvad 
  var 
  anledningen? 
  

  

  Om 
  en 
  strimmel 
  af 
  denne 
  plade 
  bringes 
  nd 
  af 
  stilling 
  

   ved 
  dislokation, 
  saaledes 
  at 
  den 
  knn 
  vertikalt 
  synker, 
  vil 
  

   etagerne 
  tegne 
  sig 
  med 
  uforandrede 
  retliniede 
  streger 
  i 
  bori- 
  

   zontalprojektionen. 
  Befinder 
  man 
  sig 
  paa 
  stykket 
  vest 
  og 
  

   sigter 
  benåd 
  etagen 
  6 
  pentameruskalken 
  f. 
  ex. 
  falgt 
  af 
  den 
  

   røde 
  skifer, 
  saa 
  vil 
  i 
  borizontalproj 
  ektionen 
  linien 
  løbe 
  ret 
  

   frem 
  paa 
  stykket 
  vest, 
  i 
  renden, 
  og 
  paa 
  stykket 
  øst 
  — 
  alt 
  un- 
  

   der 
  forudsætning 
  af, 
  at 
  platå-fladen 
  oventil 
  ikke 
  væsentlig 
  degra- 
  

   deres 
  senere 
  efter 
  del; 
  tidspunkt, 
  da 
  bin 
  strimmel 
  deplaceredes. 
  

  

  I 
  selve 
  renden 
  vil 
  under 
  den 
  nævnte 
  forudsætning 
  kun 
  

   en 
  tilsyneladende 
  borizontalforskyvning 
  være 
  tilveiebragt. 
  

   Denne 
  vil 
  man 
  opdage, 
  naar 
  man 
  fra 
  rendens 
  overflade 
  vender 
  

   sig 
  mod 
  væggens 
  lodrette 
  snit, 
  det 
  er: 
  mod 
  profilet. 
  Hvor 
  

   man 
  i 
  de 
  V 
  formede 
  eller 
  A 
  formede 
  skiktstillinger 
  søger 
  

   efter 
  en 
  og 
  samme 
  markerede 
  etage, 
  vil 
  dennes 
  2 
  arme 
  i 
  an- 
  

   tiklinalen 
  ligge 
  med 
  snævrere 
  mellemrum 
  i 
  renden 
  end 
  i 
  pro- 
  

   filets 
  væg, 
  i 
  synklinalen 
  derimod 
  med 
  videre 
  afstand 
  indbyrdes. 
  

  

  Omvendt 
  vilde 
  tilfældet 
  været, 
  om 
  renden 
  var 
  belt 
  frem- 
  

   kommet 
  ved 
  erosion. 
  Man 
  forestiller 
  sig 
  jo 
  dette 
  lettest 
  ved 
  

   at 
  stille 
  V 
  og 
  A 
  for 
  sig, 
  og 
  engang 
  lade 
  disse 
  tegn 
  synke, 
  

   en 
  anden 
  gang 
  udslette 
  dem 
  lidt 
  efter 
  lidt 
  ovenfra. 
  Den 
  

   første 
  fremgangsmaade 
  giver 
  da 
  dislokationens 
  billede, 
  den 
  

   sidste 
  giver 
  erosionens. 
  

  

  Erosionen 
  vil 
  bringe 
  en 
  længde 
  cd 
  i 
  profilet 
  ned 
  til 
  db 
  i 
  

   renden. 
  Omvendt 
  er 
  renden 
  fremkommet 
  fra 
  først 
  af 
  ved 
  

   déplacement 
  vertikalt 
  ned 
  saa 
  stort 
  som 
  afstanden 
  vertikal 
  mel- 
  

   lem 
  cd 
  og 
  ab, 
  saa 
  vil 
  længdestykket 
  ab 
  i 
  profilet 
  udvide 
  sig 
  

   til 
  c'd' 
  i 
  renden. 
  Synklinalerne, 
  som 
  repræsenteres 
  ved 
  de 
  

   V 
  formede 
  skiktstillinger, 
  vil 
  aabne 
  sig, 
  Antiklinalerne, 
  som 
  

   udtrykkes 
  ved 
  de 
  A 
  formede 
  stillinger, 
  vil 
  indsnævres, 
  og 
  for- 
  

   boldet 
  cd 
  : 
  ab 
  vil 
  afbænge 
  af 
  faldvinkelen. 
  Alt 
  under 
  nævnte 
  

   forudsætning, 
  o.e,' 
  at 
  iagttageren 
  kan 
  opsøge 
  de 
  2 
  sammen- 
  

   hørende 
  arme. 
  

  

  I 
  modellen 
  ÏI 
  forestilles 
  med 
  bibeboldelse 
  af 
  det 
  samme 
  

  

  