﻿Fjeldbygningen 
  ved 
  Viksnes 
  kobbergrube. 
  93 
  

  

  viklet 
  i 
  omkring 
  0,04 
  mm. 
  store 
  krystaller 
  mest 
  med 
  rhom- 
  

   biske 
  tversnit. 
  Dette 
  mineral 
  er 
  gulagtigt 
  af 
  farve 
  og 
  stærkt 
  

   lysbrydende; 
  jeg 
  liar 
  tænkt 
  mig, 
  at 
  det 
  kunde 
  være 
  titanit. 
  

   Accessorisk 
  forekommer 
  kalkspat 
  og 
  en 
  sort 
  jernerts. 
  Vær- 
  

   kets 
  bergmænd 
  bar 
  særskilt 
  agtet 
  paa 
  et 
  i 
  kloritskiferen 
  op- 
  

   trædende 
  omkring 
  I 
  m. 
  bredt 
  leie 
  af 
  en 
  blaalig 
  kvartsit, 
  som 
  

   let 
  lader 
  sig 
  forfølge 
  mellem 
  de 
  omgivende 
  bløde 
  bergarter. 
  

   Leiet 
  — 
  længst 
  med 
  nv. 
  er 
  der 
  to 
  leier 
  — 
  optræder 
  ikke 
  

   «ammenbængende 
  men 
  kun 
  i 
  afbrudte 
  stykker. 
  . 
  De 
  er 
  aflagte 
  

   med 
  en 
  hvid 
  prikket 
  linje 
  paa 
  kartskissen. 
  Man 
  bar 
  betrag- 
  

   tet 
  kvartsiten 
  som 
  ledende 
  og 
  tænkt 
  sig 
  at 
  ertsmassens 
  fort- 
  

   rsættelse 
  i 
  strøgretningen 
  skulde 
  søges 
  langs 
  den. 
  At 
  man 
  vir- 
  

   kelig 
  ber 
  bar 
  et 
  lag 
  for 
  sig 
  og 
  ikke 
  en 
  gang 
  synes 
  mig 
  sand- 
  

   synligst 
  ikke 
  alene 
  af 
  den 
  maade, 
  bvorpaa 
  bergarten 
  optræ- 
  

   der, 
  men 
  ogsaa 
  af 
  dens 
  petrografiske 
  beskaffenbed. 
  Bergarten 
  

   Tiser 
  sig 
  nemlig 
  under 
  mikroskopet' 
  at 
  være 
  en 
  blaakvarts, 
  lig- 
  

   nende 
  saadan 
  fra 
  flere 
  andre 
  steder; 
  navnlig 
  svarer 
  den 
  gan- 
  

   ske 
  til 
  en 
  fra 
  Meråker, 
  som 
  jeg 
  bar 
  undersøgt. 
  Navnet 
  blaa- 
  

   ivarts 
  er 
  allerede 
  anvendt 
  paa 
  den 
  ombandlede 
  bergart 
  af 
  

   Paascbe. 
  Under 
  mikroskopet 
  viser 
  den 
  sig 
  at 
  bestaae 
  af 
  om- 
  

   trent 
  0,3 
  mm. 
  store 
  rundagtige 
  kvartskorn, 
  livis 
  indbyrdes 
  

   grenser 
  for 
  endel 
  allerede 
  i 
  almindeligt 
  lys 
  udbæves 
  derved, 
  

   at 
  der 
  paa 
  dem 
  er 
  udviklet 
  nregelmæssige 
  men 
  vel 
  i 
  det 
  bele 
  

   fladtrykte 
  h.ulrum. 
  Mere 
  undtagelsesvis 
  forekommer 
  disse 
  

   ogsaa 
  inde 
  i 
  kvartsindividørne. 
  Tilstedeværelsen 
  af 
  vædske 
  i 
  

   liulrummene 
  kar 
  jeg 
  ikke 
  kunnet 
  constatere. 
  Mellem 
  korsvise 
  

   nikoller 
  ser 
  man 
  de 
  forskjellige 
  kvartsindividers 
  pragtfulde 
  

   farver. 
  Deres 
  konturer 
  er 
  vinklede, 
  idet 
  det 
  ene 
  individ 
  er 
  

   ligesom 
  trykket 
  ind 
  til 
  det 
  andet 
  uden 
  nogen 
  sammenkittende 
  

   substans. 
  Det, 
  som 
  frembringer 
  bergartens 
  blaalige 
  farve, 
  er" 
  

   liér 
  som 
  i 
  flere 
  andre 
  blaakvartser 
  tilstedeværelsen 
  af 
  magnet- 
  

   jern. 
  Dette 
  optræder 
  i 
  rundagtige 
  smaa 
  korn, 
  som 
  dels 
  lig- 
  

   ger 
  isolerede 
  dels 
  kobevis 
  sammen. 
  Ved 
  siden 
  beraf 
  bemær- 
  

   kes 
  ogsaa 
  ganske 
  smaa 
  jernglanskorn. 
  

  

  Ved 
  »Joliannessens 
  skjærp« 
  (J 
  paa 
  kartskissen) 
  optræder 
  

   mellem 
  de 
  grønlige 
  skifere 
  en 
  bvidlig, 
  meget 
  finskjællet 
  mu- 
  

   skovitskifer 
  ; 
  ber 
  sees 
  ogsaa 
  en 
  grønliggraa 
  skifer, 
  som 
  jeg 
  

   ■skulde 
  være 
  tilbøielig 
  at 
  bolde 
  for 
  en 
  talkførende. 
  kvartsskifer, 
  

   men 
  som 
  ikke 
  nøiere 
  er 
  undersøgt. 
  

  

  Muskovitskiferen 
  vi-ste 
  sig 
  under 
  mikroskopet 
  at 
  indebolde 
  

  

  