﻿Fj 
  eldbygningen 
  ved 
  Viksnes 
  kobbergrnbe. 
  95 
  

  

  grundmassen 
  indsprængte 
  smaa 
  magnetjernoktaedre. 
  I 
  grund- 
  

   massen 
  optræder 
  ogsaa 
  finkornet 
  epidot 
  gjerne 
  samlet 
  i 
  ure- 
  

   gelmæssige 
  smaa 
  aarer 
  og 
  klumper. 
  

  

  En 
  grønliggraa 
  sten 
  af 
  konglomeratet 
  viste 
  sig 
  under 
  

   mikroskopet 
  at 
  beståa 
  af 
  en 
  vandklar, 
  meget 
  finkornet 
  aggre- 
  

   gatpolariserende 
  masse, 
  maaske 
  for 
  en 
  stor 
  del 
  kvarts. 
  Denne 
  

   masse 
  var 
  opfyldt 
  af 
  smaa 
  epidotsøiler 
  og 
  endel 
  titanitkry- 
  

   staller. 
  Tidskilt 
  i 
  større 
  individer 
  forekom 
  plagioklas, 
  klorit 
  

   og 
  biotit. 
  

  

  Et 
  præparat 
  af 
  konglomeratets 
  grundmasse 
  viste 
  ingen 
  

   briidstykkestruktur 
  ; 
  det 
  bestod 
  af 
  den 
  netop 
  nævnte 
  aggregat- 
  

   polariserende 
  substans 
  med 
  epidot 
  og 
  titanitkrystaller 
  og 
  af 
  

   biotit 
  samt 
  klorit, 
  Hvilke 
  to 
  sidste 
  optraadte 
  ujævnt 
  fordelt 
  i 
  

   præpar 
  ätet 
  men 
  langt 
  rigeligere 
  end 
  i 
  den 
  beskrevne 
  rullesten. 
  

  

  I 
  et 
  andet 
  tilfælde 
  viste 
  grundmassen 
  sig 
  at 
  være 
  et 
  

   aggregat 
  af 
  (allerede 
  makroskopisk 
  erkjendbar) 
  kvarts, 
  klorit- 
  

   skjæl 
  samt 
  en 
  del 
  magnetjern. 
  

  

  Konglomeratet 
  kan 
  ikke 
  uden 
  -videre 
  erkj 
  endes 
  paa 
  et- 
  

   hvert 
  punkt. 
  Jeg 
  bar 
  først 
  konstateret 
  dets 
  optræden 
  i 
  syd 
  

   for 
  Raumyrdals 
  gruber 
  (B 
  paa 
  kartskissen); 
  dette 
  er 
  ogsaa 
  

   det 
  sted, 
  hvor 
  det 
  er 
  mest 
  karakteristisk. 
  Jeg 
  har 
  forsøgt 
  

   at 
  forfølge 
  det 
  mod 
  nv, 
  ; 
  det 
  taber 
  her 
  sin 
  karakter, 
  idet 
  man 
  

   til 
  gjengjæld 
  for 
  tydeligt 
  konglomerat 
  faar 
  en 
  ubestemt 
  skifer 
  

   med 
  langagtige 
  uregelmæssige 
  knoller 
  istedetfor 
  rullesten. 
  Det, 
  

   som 
  man 
  ser 
  af 
  konglomeratet 
  ved 
  veien 
  langs 
  Yiksnesvandet 
  

   (F. 
  Vd), 
  er 
  ogsaa 
  kun 
  spor, 
  hvilke 
  man 
  kun 
  kan 
  erkj 
  ende, 
  

   naar 
  man 
  først 
  har 
  gjort 
  sig 
  fortrolig 
  med 
  den 
  karakteristiske 
  

   varietet. 
  Yed 
  stranden 
  ligeoverfor 
  Johannesens 
  skjærp 
  paa 
  

   østsiden 
  af 
  Yiksnesvandet 
  ser 
  man 
  ogsaa 
  lidt 
  af 
  denne 
  

   bergart. 
  

  

  Diorit. 
  De 
  bergartvarieteter, 
  som 
  her 
  er 
  sammenførte 
  un- 
  

   der 
  benævnelsen 
  diorit, 
  hører 
  til 
  dem, 
  som 
  man 
  ellers 
  for 
  

   st&rste 
  delen 
  har 
  henregnet 
  til 
  saussuritgabbro. 
  Det 
  er 
  i 
  re- 
  

   gelen 
  middels 
  til 
  finkornede 
  bergarter, 
  der 
  bestaar 
  af 
  lys 
  

   graaliggrøn 
  hornblende 
  og 
  af 
  en 
  hvidagtig 
  bestanddel, 
  som 
  

   dels 
  er 
  tydelig 
  plagioklas 
  med 
  skinnende 
  gjennemgange, 
  dels 
  

   er 
  mat 
  uden 
  gjennemgange, 
  saa 
  kaldet 
  saussurit. 
  Sidstnævnte 
  

   substans 
  har 
  jeg 
  ikke 
  nøiere 
  undersøgt 
  fra 
  den 
  her 
  specielt 
  

   omhandlede 
  egn; 
  men 
  den 
  er 
  vel 
  ogsaa 
  her 
  som 
  i 
  andre 
  til- 
  

   fælde 
  oftest 
  en 
  epidotiseret 
  feldspat. 
  

  

  