﻿Fjeld 
  bygningen 
  ved 
  Viksnes 
  kobbergrube. 
  99 
  

  

  dansende 
  libeller; 
  kanske 
  denne 
  fattigdom 
  paa 
  væskeindeslut- 
  

   ninger, 
  som 
  man 
  ikke 
  skulde 
  vente 
  hos 
  en 
  kvarts 
  forekom- 
  

   mende 
  som 
  denne, 
  kunde 
  bænge 
  sammen 
  med, 
  at 
  den 
  opfyldes 
  

   af 
  et 
  mineral, 
  som 
  har 
  forbrugt 
  vand 
  til 
  sin 
  udkrystallisation. 
  

  

  Epidotgranit. 
  Denne 
  bergart 
  er 
  middels- 
  til 
  finkornet, 
  sam- 
  

   mensat 
  af 
  hvid 
  feldspat 
  og 
  kvarts, 
  til 
  hvilke 
  to 
  bestanddele 
  

   gjerne 
  træder 
  smaakornet 
  grøn 
  epidot; 
  sidstnævnte 
  er 
  dog 
  

   ikke 
  bestandig 
  tilstede. 
  I 
  bergarten 
  er 
  gjerne 
  udskilt 
  større 
  

   uregelmæssige 
  klumper 
  af 
  hvid 
  kvarts. 
  Epidotgraniten, 
  der 
  

   foruden 
  i 
  større 
  masser 
  ogsaa 
  optræder 
  i 
  mindre 
  aarer 
  eller 
  

   uregelmæssige 
  klamper, 
  som 
  ikke 
  er 
  anmærkede 
  paa 
  kartet, 
  

   udhæver 
  sig 
  allerede 
  paa 
  afstand 
  ved 
  sin 
  hvide 
  forvitrings- 
  

   farve, 
  der 
  stikker 
  af 
  mod 
  de 
  omgivende 
  graa 
  gabbroklipper. 
  

   Forf. 
  har 
  allerede 
  tidligere 
  beskrevet 
  en 
  epidotgramt 
  fra 
  Ber- 
  

   genshalvøen*). 
  Den 
  fandtes 
  her 
  kun 
  i 
  løse 
  blokker 
  men 
  har 
  

   efter 
  disses 
  beliggenhed 
  at 
  dømme, 
  sandsynlig 
  vis 
  pprindelig 
  

   forekommet 
  mellem 
  lignende 
  omgivelser 
  som 
  epidotgraniten 
  ved 
  

   Viksnes. 
  

  

  Epidotgraniten 
  fra 
  det 
  størte 
  af 
  de 
  paa 
  kartskissen 
  an- 
  

   førte 
  felter 
  (ved 
  Lille 
  Kvalevaag) 
  har 
  jeg 
  undersøgt 
  mikro- 
  

   skopisk. 
  Den 
  bestaar 
  af 
  k 
  varts, 
  'feldspat 
  og 
  epidot. 
  Feldspa- 
  

   ten 
  er 
  tildels 
  tvillingstribet, 
  tildels 
  ikke. 
  Meget 
  hyppig 
  gjen- 
  

   nemtrænger 
  disse 
  to 
  arter 
  hverandre, 
  saaledes 
  at 
  den 
  ene 
  

   forekommer 
  i 
  forskjelligt 
  formede 
  smaa 
  flekker 
  og 
  aarer, 
  som 
  

   opfylder 
  den 
  anden. 
  Uagtet 
  denne 
  indviklede 
  sammensætning 
  

   ser 
  man 
  dog 
  af 
  de 
  optiske 
  forhold, 
  at 
  over 
  en 
  vis 
  strækning 
  

   tihører 
  al 
  feldspat 
  af 
  den 
  ene 
  sort 
  bestandig 
  et, 
  og 
  al 
  af 
  den 
  

   anden 
  et 
  andet 
  individ 
  (det 
  ene 
  altsaa 
  et 
  polysynthetisk 
  

   sammensat). 
  Tildels 
  var 
  det 
  ogsaa 
  to 
  tvillingstribede 
  feld- 
  

   spatindi 
  vider, 
  som 
  paa 
  denne 
  maade 
  gjennemtrængte 
  hinan- 
  

   den**). 
  Epidoten 
  forekom 
  i 
  flekker, 
  sammensatte 
  af 
  forholdsvis 
  

   storCj 
  gjerne 
  efter 
  den 
  horizontale 
  biakse 
  udtriikne 
  individer; 
  

   disse 
  var 
  kun 
  delvis 
  udåd 
  begrensede 
  af 
  retlinjede 
  krystal- 
  

   omrids. 
  Grjennemgangen 
  efter 
  basis 
  var 
  tydelige. 
  I 
  polaripe- 
  

  

  *) 
  Silurfossiler 
  og 
  pressede 
  konglomerater 
  i 
  Bergensskifrene. 
  Universitets- 
  

   program 
  1883. 
  Kr. 
  1882. 
  p. 
  51. 
  

   **) 
  Conf. 
  de 
  af 
  Dathe 
  beskrevne 
  feJdspather 
  i 
  »Beiträge 
  zur 
  Kenntniss 
  des 
  

   Granulits«, 
  i 
  »Zeitschr. 
  d. 
  Deutschen 
  geolog 
  Gesellschaft. 
  1882«. 
  Sepa- 
  

   j-ataftryk 
  pag. 
  18 
  m 
  . 
  fl. 
  st. 
  

  

  7* 
  

  

  