﻿102 
  Hans 
  ßeuscli. 
  

  

  Man 
  kan 
  tænke 
  paa 
  psevdomorfiske 
  forandringer 
  af 
  forudi 
  

   existerende 
  siibstanser, 
  sublimationer, 
  afsætninger 
  af 
  kilder' 
  

   enten 
  paa 
  sprækker 
  eller 
  i 
  van 
  dans 
  amlinger 
  paa 
  overfladeni 
  

   m. 
  m. 
  Eruptiverne 
  er 
  hos 
  os 
  allerede 
  vel 
  kj 
  endte 
  somi 
  

   ertsbringere, 
  saaledes 
  graniten 
  , 
  syeniten 
  og 
  grønstenene 
  i 
  ; 
  

   Kristianiaegnen 
  og 
  de 
  af 
  nikkelførende 
  magnetkis 
  ledsagede 
  

   gabbroer 
  (Cnf. 
  Kjerulf. 
  Udsigt 
  over 
  det 
  sydlige 
  Norges 
  geo- 
  

   logi 
  p. 
  62, 
  256). 
  Hvorledes 
  svovlede 
  ertser 
  tildels 
  i 
  saadan 
  

   mængde, 
  at 
  der 
  drives 
  bergværk 
  paa 
  dem, 
  dannes 
  ved 
  vul- 
  

   kanske 
  eftervirkninger 
  den 
  dag 
  i 
  dag, 
  mangler 
  man 
  ikke 
  ■ 
  

   eksempler 
  paa 
  (Carlifornien 
  og 
  Nevada). 
  En 
  mere 
  indgaaende 
  

   fremstilling 
  af 
  de 
  omstændigkeder, 
  under 
  livilke 
  kisforekom- 
  

   sterne 
  paa 
  Bergenskysten 
  er 
  knyttede 
  til 
  eruptiverne, 
  faar' 
  

   opsættes 
  til 
  en 
  senere 
  anledning, 
  naar 
  der 
  bliver 
  leiliglied 
  

   til 
  at 
  give 
  en 
  mere 
  vidtrækkende 
  fremstilling 
  af 
  disse 
  egnes 
  

   geologi. 
  Navnlig 
  kar 
  forekomsten 
  af 
  eruptive 
  bergarter 
  paa 
  

   Bømmeløen 
  ikke 
  alene 
  i 
  masser 
  og 
  gange 
  men 
  ogsaa 
  i 
  strøm- 
  

   mer 
  (af 
  porfyr) 
  og 
  tufafleiringer 
  været 
  en 
  stötte 
  for 
  den 
  lier 
  

   fremkoldte 
  antagelse. 
  

  

  Sammen 
  med 
  eruptiverne 
  har 
  ogsaa 
  ertsleiestederne 
  del- 
  

   taget 
  i 
  jordskorpens 
  foldningsproees. 
  Deres 
  form 
  kan 
  herved 
  

   i 
  mange 
  tilfælde 
  være 
  bleven 
  betydelig 
  afvigende 
  fra 
  den 
  op- 
  

   rindelige; 
  ogsaa 
  hvad 
  indhold 
  angaar, 
  er 
  de 
  vel 
  blevne 
  paa- 
  

   virkede 
  af 
  de 
  regionalmetamorfiske 
  processer, 
  som 
  har 
  fore- 
  

   gaaet 
  i 
  disse 
  egne. 
  

  

  EftersJcrift. 
  I 
  aar, 
  1883, 
  har 
  jeg 
  havt 
  anledning 
  til 
  for 
  

   den 
  geologiske 
  undersøgelse 
  paanyt 
  at 
  besøge 
  Viksnes. 
  Hr. 
  

   grubebestyrer 
  E. 
  Knudsen 
  har 
  bistaaet 
  mig 
  med 
  oplysninger 
  

   og 
  velvillig 
  meddelt 
  mig 
  hosstaaende 
  skisse 
  af 
  de 
  hidtil 
  

   afbyggede 
  ertsmasser. 
  Tegningen 
  viser, 
  hvorledes 
  de 
  pro- 
  

   jecerer 
  sig 
  paa 
  et 
  vertikalplan 
  parallel 
  med 
  den 
  som 
  no. 
  1 
  

   betegnedes 
  strøgretning. 
  Da 
  de 
  tre 
  andre 
  massers 
  strøgretning 
  

   ikke 
  falder 
  ganske 
  sammen 
  med 
  no. 
  l's 
  men 
  danner 
  vinkler 
  

   dermed, 
  idet 
  de 
  stryger 
  mere 
  mod 
  nv., 
  bliver 
  dimensionerne 
  i 
  

   strøgretningen 
  af 
  no. 
  2 
  og 
  3 
  noget 
  for 
  smaa 
  i 
  forhold 
  til 
  vir- 
  

   keligheden. 
  Som 
  man 
  ser, 
  passer 
  ogsaa 
  for 
  Viksnes 
  den 
  hos 
  

   os 
  allerede 
  før 
  anvendte 
  sammenligning 
  mellem 
  ertsens 
  optræ- 
  

   delsesmaade 
  i 
  skiferen 
  og 
  en 
  lineal 
  stukket 
  ind 
  mellem 
  bladene 
  

   af 
  en 
  bog. 
  No. 
  1 
  fandtes 
  først, 
  senere 
  har 
  man 
  ved 
  forsogs- 
  

   arbeider 
  fundet 
  de 
  øvrige 
  masser. 
  

  

  