﻿104 
  

  

  Hans 
  Reuscli. 
  

  

  kobbergehalten 
  (i 
  det 
  mindste 
  for 
  no. 
  2's 
  vedkommende) 
  være' 
  

   mindre 
  end 
  der, 
  hvor 
  de 
  tyndes 
  af 
  mod 
  siderne. 
  

  

  Sidestenen 
  trænger 
  undertiden 
  ind 
  i 
  ertsmasserne 
  og 
  split- 
  

   ter 
  dem 
  op. 
  Ogsaa 
  isoleret 
  midt 
  

   inde 
  i 
  kisen 
  finder 
  man 
  bergart- 
  

   partier, 
  saaledes 
  som 
  hosstaa- 
  

   ende 
  profil 
  gjennem 
  en 
  del 
  af 
  no. 
  

   2 
  viser. 
  Disse 
  indeslutninger 
  

   ndgjøres 
  gjerne 
  af 
  paafaldende 
  

   haarde 
  stensorter 
  ; 
  især 
  optræder 
  

   de 
  mod 
  den 
  hængende 
  side 
  og 
  

   bestaar 
  der 
  oftest 
  af 
  blaakvarts, 
  

   lignende 
  den 
  i 
  dagen 
  iagttagne. 
  

   Indeslutningerne 
  er 
  ofte 
  paa 
  den 
  

   liggende 
  side 
  (kun 
  paa 
  denne) 
  

   adskilte 
  fra 
  ertsen 
  ved 
  linlrum, 
  

   der 
  er 
  klædte 
  med 
  kvartskry- 
  

   staller 
  og 
  kan 
  være 
  saa 
  store, 
  

   »at 
  man 
  kan 
  stikke 
  en 
  arm 
  ind 
  

   i 
  dem«. 
  

  

  Kisen 
  viser 
  ikke 
  sjelden 
  en 
  

   lag 
  vis 
  vekslen 
  mellem 
  forskjel- 
  

   lige 
  varieteter. 
  

   Flere 
  forrykkende, 
  med 
  klorit, 
  opsmulret 
  skifer 
  og 
  kvarts 
  

   m. 
  m. 
  fyldte 
  spalter 
  er 
  under 
  driften 
  paaviste, 
  dog 
  ikke 
  nogen, 
  

   som 
  i 
  større 
  maal 
  kar 
  forrykket 
  kismasserne. 
  

  

  Straks 
  udenfor 
  kysten 
  ved 
  selve 
  gruberne 
  ligger 
  der 
  nogle 
  

   smaa 
  øer, 
  som 
  frembyder 
  adskilligt 
  ,af 
  interesse; 
  et 
  par 
  af 
  

   dem 
  bestaar 
  af 
  en 
  mandelsten, 
  kvis 
  hulrum 
  for 
  er 
  stor 
  del 
  er 
  

   fyldt 
  med 
  epidot. 
  I 
  niandelstenen 
  optræder 
  gange 
  af 
  en 
  

   noget 
  finkornet, 
  grønlig 
  bergart. 
  - 
  Mandelstenen 
  viser 
  en 
  uty- 
  

   delig 
  skifrigkedsretning, 
  der 
  tillige, 
  og 
  det 
  mere 
  udpræget, 
  er 
  

   iagttaget 
  i 
  degjennemsættende 
  ganges 
  bergart. 
  I 
  nogle 
  andre 
  

   af 
  smaaøerne 
  forhersker 
  lys 
  graa 
  granit, 
  der 
  gjennemsættes 
  

   af 
  finkornede 
  grønlige 
  bergarter 
  i 
  gange 
  af 
  forskjellig 
  alder; 
  

   endvidere 
  gjennemsættes 
  graniten 
  etsteds 
  af 
  en 
  omtrent 
  30 
  cm. 
  

   kvartsporfyrgang 
  med 
  kuglestruktur. 
  En 
  noiere 
  beskrivelse 
  

   af 
  de 
  herværende, 
  i 
  flere 
  henseender 
  mærkelige 
  forhold 
  faar 
  

   imidlertid 
  henstaa 
  til 
  en 
  senere 
  leilie-hed. 
  

  

  Fig. 
  7. 
  Profil 
  af 
  ertsmasse 
  3 
  fra 
  

   dyb 
  160 
  m. 
  til 
  dy 
  b 
  340 
  m. 
  

  

  i 
  

  

  