﻿Greologiske 
  notiser 
  fra 
  Kristianiaegnen 
  . 
  

  

  101) 
  

  

  ser 
  man 
  saadanne, 
  som 
  selv 
  bestaar 
  af 
  en 
  brudstykkebergart, 
  

   der 
  har 
  noget 
  tufagtigt 
  ved 
  sig. 
  Denne 
  brudstykkebergart 
  i 
  

   konglomeratet 
  har 
  en 
  graa 
  grundmasse, 
  hvori 
  der 
  ligger 
  min- 
  

   dre 
  (indtil 
  hasselnodstore) 
  og 
  enkelte 
  større 
  stene 
  af 
  granit, 
  

   kvarts 
  m. 
  m. 
  Mærkelige 
  er 
  nogle 
  stene, 
  som 
  er 
  omgivet 
  

   af 
  et 
  forholdsvis 
  tyndt 
  skal 
  af 
  brudstykkebergarten 
  ; 
  en 
  saa- 
  

   dan 
  viser 
  hosstaaende 
  tegning. 
  Undertiden 
  er 
  hyllerne 
  endnu 
  

   tyndere 
  end 
  her 
  af 
  bildet; 
  de 
  er 
  allerede 
  bemærkede 
  af 
  Keilhan, 
  

   som 
  ansaa 
  dem 
  for 
  skal 
  af 
  porfyr 
  om 
  gneisstykker. 
  

  

  Fio-. 
  1. 
  

  

  Konglomerat. 
  Fure. 
  f. 
  

  

  Den 
  største 
  af 
  stenene 
  bestaar 
  yderst 
  af 
  en 
  forholdsvis 
  finkornet 
  brudstykke- 
  

   bergart 
  (S), 
  i 
  hvilken 
  enkelte 
  korn 
  udmærker 
  sig 
  ved 
  sm 
  størrelse, 
  saa 
  de 
  

   nærmest 
  maa 
  betegnes 
  som 
  smaa 
  stene 
  ; 
  ind>erst 
  indeslutter 
  den 
  et 
  gneis- 
  

   stykke 
  ign). 
  Forresten 
  sees 
  brudstykker 
  af 
  sort 
  skifer 
  (det 
  sorte 
  paa 
  tegnin- 
  

   gen), 
  imellem 
  hvilke 
  der 
  ligger 
  et 
  par 
  større 
  stykker 
  af 
  gneis 
  og 
  den 
  nævnte 
  

  

  brudstykkebergart. 
  

  

  Straks 
  i 
  s. 
  for 
  denne 
  konglomeratklippe 
  og 
  i 
  høide 
  med 
  

   den 
  nedre 
  del 
  af 
  den 
  staar 
  bituminøs 
  lerskifer 
  i 
  svævende 
  

   lagstilling. 
  Nu 
  følger 
  et 
  stykke 
  bedækket; 
  dernæst 
  har 
  man, 
  

   nedenfor 
  Askim, 
  ved 
  våndet 
  blottet 
  en 
  del 
  svævende, 
  sort- 
  

   streget 
  skifer. 
  

  

  Det 
  her 
  beskrevne 
  konglomerat 
  hører, 
  som 
  den 
  omtalte 
  

   fossilførende 
  kalkruUesten 
  viser, 
  i 
  ethvert 
  fald 
  ikke 
  til 
  

   vore 
  ældte 
  afleiringer, 
  ja 
  dets 
  leiningsforhold 
  gjør 
  det 
  tvivl- 
  

   somt, 
  om 
  det 
  overhovedet 
  tilhører 
  den 
  herværende 
  siluriske 
  

   lagfølge; 
  det 
  er 
  maaske 
  meget 
  yngre. 
  Angaaende 
  dets 
  dan- 
  

   nelsesmaade, 
  der 
  synes 
  at 
  være 
  noget 
  usædvanlig, 
  tør 
  jeg 
  

   ikke 
  udtale 
  mig 
  uden 
  efter 
  fornyet 
  granskning. 
  

  

  