﻿122 
  

  

  Hans 
  ßeusch. 
  

  

  ogsaa 
  at 
  henregne 
  største 
  delen 
  af 
  de 
  forurenende 
  bestanddele 
  

   i 
  feldspaten. 
  I 
  de 
  lyse 
  aarer 
  er 
  feldspaten 
  mere 
  fri 
  for 
  frem- 
  

   mede 
  indblandinger 
  og 
  optræder 
  noget 
  mere 
  storkrystallinsk 
  

  

  Fis-. 
  9. 
  

  

  m 
  

  

  Metamor 
  foseret 
  silur. 
  ^^. 
  Ved 
  syenitgrensen. 
  Grefsenaasen. 
  

  

  Alan 
  har 
  en 
  grundmasse 
  af 
  plagioklaskrystaller, 
  hvori 
  sees 
  flekkevis 
  ansamlet 
  

   smaa 
  biotitskjæl, 
  f. 
  ex. 
  ved 
  x- 
  Øverst 
  tilvenstre 
  sees 
  en 
  at 
  de 
  større 
  por- 
  

   fyrisk 
  indsprængte 
  feldspatkrystaller 
  ; 
  den 
  indeholder 
  i 
  midten 
  en 
  hornblende- 
  

   flek. 
  aa 
  er 
  en 
  primær 
  aare, 
  som 
  bestaar 
  af 
  uregelmæssig 
  kontureret 
  feldspat 
  

   og 
  i 
  midten 
  indeholder 
  stribevis 
  anordnet 
  hornblende. 
  

  

  end 
  forøvrigt 
  og 
  i 
  uregelmæssig 
  lappede 
  konturer; 
  kun 
  en 
  og 
  

   anden 
  gang 
  iagttages 
  tvillingstribning, 
  en 
  del 
  af 
  den 
  er 
  

   vel 
  Orthoklas. 
  De 
  fine, 
  sorte 
  striber, 
  som 
  strækker 
  sig 
  midt 
  

   efter 
  baandene 
  var 
  i 
  et 
  af 
  de 
  undersøgte 
  haandstykker 
  biotit; 
  

   i 
  et 
  andet 
  derimod 
  væsentlig 
  hornblende, 
  hvortil 
  sluttede 
  sig 
  

   brun 
  glimmer 
  og 
  i 
  et 
  tilfælde 
  blaa 
  flusspat. 
  Disse 
  mineraler 
  

   optraadte 
  i 
  regelen 
  i 
  langagtige, 
  uregelmæssig 
  konturerede 
  

   aggregater, 
  som 
  laa 
  paa 
  rad 
  efter 
  hverandre. 
  Det 
  bør 
  mær- 
  

   kes, 
  at 
  der 
  ogsaa 
  forekom 
  nogle 
  fine, 
  lidet 
  tydelige 
  glimmer- 
  

   striber, 
  ved 
  hvilke 
  den 
  omgivende 
  feldspat 
  intet 
  særeget 
  havde 
  

   ved 
  sig, 
  hvor 
  glimmerstriberne 
  altsaa 
  optraadte 
  umiddelbart 
  

   i 
  grundmassen. 
  De 
  større, 
  porfyrisk 
  indsprængte 
  feldspatkry- 
  

   staller 
  var 
  undertiden 
  mindre 
  forurensede 
  end 
  omgivelsen; 
  jeg 
  

   har 
  ikke 
  iagttaget 
  tvillingstribning 
  hos 
  dem. 
  De 
  mørke 
  plet- 
  

   ter 
  i 
  dem 
  bestod 
  af 
  hornblende 
  og 
  glimmer. 
  Accessorisk 
  op- 
  

   træder 
  en 
  sort 
  jernerts, 
  som 
  vel 
  er 
  titanjern, 
  da 
  den 
  ofte 
  om- 
  

  

  