﻿Geologiske 
  notiser 
  fra 
  Kristianiaegnen. 
  123 
  

  

  gives 
  af 
  titanit, 
  der 
  forresten 
  ogsaa 
  forekommer 
  indsprængt 
  

   ellers 
  i 
  bergarten. 
  Ovenstaaende 
  er 
  fremstillet 
  et 
  mikrosko- 
  

   pisk 
  billede 
  af 
  denne 
  skifer. 
  Man 
  ser 
  de 
  listeformede 
  feld- 
  

   spater 
  som 
  ndgjør 
  bergartens 
  liovedmasse, 
  deri 
  et 
  par 
  steder 
  

   f. 
  ex. 
  ved 
  cc 
  flekker 
  af 
  fine 
  biotitaggregater 
  ; 
  øverst 
  tilvenstre 
  

   har 
  man 
  en 
  porfyrisk 
  indsprængt 
  feldspatkrystal 
  med 
  en 
  ilig- 
  

   gende 
  flek 
  af 
  grøn 
  hornblende. 
  Mellem 
  ß 
  og 
  a 
  liar 
  man 
  en 
  

   af 
  de 
  lyse 
  feldspataarer 
  midt 
  efter 
  hvilken 
  der 
  ligger 
  lang- 
  

   agtige 
  aggregater 
  af 
  hornblende. 
  Disse 
  aarer 
  kan 
  ikke 
  an- 
  

   tages 
  at 
  være 
  senere 
  injectioner 
  eller 
  udsondringer, 
  men 
  maa 
  

   som 
  de 
  indsprængte 
  f 
  eldspatkry 
  staller 
  tilhøre 
  bergartens 
  op- 
  

   rindelige 
  dannelse 
  eller 
  rettere 
  sagt 
  dens 
  omdannelse, 
  ved 
  

   hvilken 
  den 
  blev 
  den 
  krystallinske 
  bergart, 
  den 
  nu 
  er 
  (Cnf. 
  

   Lössen 
  »Primärtrümmer). 
  Den 
  overensstemmende 
  forekomst 
  

   af 
  hornblende 
  og 
  glimmerpartier 
  inde 
  i 
  aarerne 
  og 
  i 
  de 
  ind- 
  

   sprængte 
  feldspatindivider 
  (foriiden 
  selve 
  feldspatens 
  lighed 
  

   i 
  de 
  to 
  tilfælde) 
  gjør 
  det 
  endog 
  sandsynligt, 
  at 
  det 
  i 
  det 
  

   væsentlige 
  er 
  samme 
  dannelse, 
  knn 
  under 
  to 
  forskjellige 
  

   former. 
  

  

  Stiger 
  man 
  fra 
  det 
  her 
  omhandlede 
  sted 
  op 
  saa 
  høit, 
  at 
  

   terrainet 
  bliver 
  noget 
  fladere, 
  kommer 
  man 
  til 
  et 
  nogle 
  faa 
  

   meter 
  mægtigt 
  lag 
  af 
  konglomerat. 
  EiiUestenene 
  i 
  dette 
  be- 
  

   stod 
  for 
  det 
  meste 
  af 
  hvid 
  kvarts; 
  neppß 
  nogen 
  var 
  saa 
  stor 
  

   som 
  et 
  æble; 
  bindemidlet 
  var 
  lys 
  kvartssandsten 
  med 
  feld- 
  

   spatpnnkter. 
  Laget, 
  der 
  ikke 
  udhævede 
  sig 
  ved 
  sit 
  relief 
  fra 
  

   de 
  hærdede 
  skifer, 
  lod 
  sig 
  i 
  den 
  meget 
  bedækkede, 
  skovbe- 
  

   voksede 
  mark 
  forfølge 
  omtrentlig 
  160 
  m. 
  i 
  nordostlig 
  retning. 
  

   Det 
  forekom 
  mig 
  at 
  være 
  s 
  væ 
  vende; 
  sikkert 
  kan 
  jeg 
  dog 
  ikke 
  

   ndtale 
  mig 
  herom. 
  

  

  Ved 
  at 
  vandre 
  videre 
  fremdeles 
  i 
  nordostlig 
  retning 
  

   kom 
  jeg 
  til 
  en 
  gammel 
  stemme 
  {st 
  paa 
  omstaaende 
  profil), 
  

   hvorved 
  man 
  i 
  sin 
  tid 
  har 
  søgt 
  at 
  omgjøre 
  en 
  lang, 
  smal 
  

   myr 
  til 
  et 
  vand. 
  Da 
  dette 
  punkt 
  ikke 
  er 
  saa 
  let 
  at 
  finde 
  i 
  

   det 
  ulændte 
  terrain 
  kan 
  til 
  veiledning 
  for 
  kommende 
  besøgere 
  

   anføres, 
  at 
  naar 
  man 
  herfra 
  gaar 
  et 
  stykke 
  mod 
  s., 
  saa 
  man 
  

   ser 
  ud 
  over 
  Kristianiadalen, 
  kan 
  man 
  peile 
  husene 
  paa 
  gaar- 
  

   den 
  Store 
  0, 
  Vestre 
  Akers 
  kirke 
  og 
  Kolsaas 
  i 
  samme 
  linje. 
  

   De 
  hærdede 
  skifere 
  her 
  stryger 
  nø. 
  t. 
  ø. 
  og 
  staar 
  steilt; 
  læn- 
  

   gere 
  mod 
  s., 
  nede 
  ved 
  foden 
  af 
  aasen 
  stryger 
  de 
  ø. 
  — 
  v. 
  

  

  Ved 
  den 
  gamle 
  stemme 
  har 
  man 
  hosstaaende 
  profil, 
  som 
  

  

  