﻿Geoloffiske 
  notiser 
  fra 
  Kristianiaeffnen, 
  139 
  

  

  Ö' 
  

  

  grovkornet 
  ud 
  viklet 
  ved 
  grensen, 
  ragede 
  store 
  feldspatkry 
  staller 
  ind 
  

   i 
  den. 
  

  

  Yore 
  graniter 
  og 
  syeniter 
  har, 
  som 
  bekjendt, 
  ofte 
  revet 
  hrud- 
  

   stykJcer 
  med 
  sig. 
  I 
  det 
  andet 
  af 
  de 
  større 
  brud, 
  som 
  man, 
  van- 
  

   drende 
  fra 
  byen, 
  træffer 
  paa 
  østsiden 
  af 
  Grefsenaasen, 
  bemærkedes 
  

   brudstykker 
  af 
  feldspatporfyr 
  og 
  af 
  en 
  diabaslignende 
  bergart, 
  hvis 
  

   natur 
  forresten 
  ikke 
  blev 
  nøiere 
  undersøgt. 
  Den 
  ellers 
  middels- 
  

   kornede 
  syenit 
  var 
  paa 
  brudstykkernes 
  grense, 
  indtil 
  1 
  cm. 
  eller 
  saa 
  

   fra 
  den, 
  mere 
  finkornet 
  end 
  foiTesten; 
  brudstykkerne 
  af 
  feldspat- 
  

   porfyr 
  viste 
  ingen 
  synlige 
  forandringer 
  paa 
  grensen, 
  derimod 
  saa 
  

   man, 
  at 
  den 
  diabaslignende 
  bergart 
  var 
  noget 
  særegen 
  her 
  ; 
  navnlig 
  

   savnede 
  man 
  i 
  en 
  ganske 
  smal 
  zone 
  nogle 
  smaa 
  røde 
  feldspatkry- 
  

   staller, 
  som 
  ellers 
  saaes. 
  Den 
  gjennemsattes 
  af 
  næsten 
  papirtynde 
  

   syenitaarer, 
  hvilke, 
  naar 
  stenen 
  kløvedes 
  efter 
  dem, 
  viste 
  sig 
  at 
  

   indeholde 
  hornblende 
  i 
  naaleform. 
  Dette 
  sidste 
  er 
  noget 
  paafal- 
  

   dende, 
  saasom 
  hornblenden 
  ellers 
  i 
  syeniten 
  forekommer 
  som 
  det 
  

   sidst 
  udkrystalliserede 
  mineral, 
  udfyldende 
  hulrummene, 
  som 
  lodes 
  

   tilbage 
  mellera 
  feldspatindividerne. 
  

  

  Syeniten 
  gjennemsættes 
  af 
  talrige 
  sprækker; 
  en 
  og 
  anden 
  gans" 
  

   viser 
  disse 
  sig 
  stribede, 
  som 
  vidnesbyrd 
  om, 
  at 
  væggene 
  har 
  været 
  

   forskudte 
  indbyrdes. 
  I 
  et 
  tilfælde 
  har 
  jeg 
  (1873) 
  i 
  et 
  stenbrud 
  

   østenfor 
  sydenden 
  af 
  Sognsvandet 
  fundet 
  zirlige 
  smaa 
  tavleformede 
  

   orthithry 
  staller 
  paa 
  en 
  saadan 
  spræk, 
  som 
  forresten 
  var 
  fyldt 
  med 
  

   »jernfløde«. 
  En 
  temmelig 
  stor 
  orthitkrystal 
  har 
  iøvrigt 
  allerede 
  

   for 
  længere 
  tid 
  siden, 
  som 
  man 
  vil 
  se 
  af 
  »Kjerulf. 
  Veiviser 
  etc 
  

   Chr. 
  1865 
  p. 
  38«, 
  været 
  bragt 
  fra 
  denne 
  bergart. 
  

  

  Syenitens 
  hænkning. 
  Sprækkerne 
  optræder 
  ofte 
  paa 
  en 
  til- 
  

   nærmelsesvis 
  regelmæssig 
  maade, 
  hvorved 
  den 
  saakaldte 
  hænk- 
  

   ning 
  fremkommer. 
  Denne 
  har 
  amanuensis, 
  cand. 
  min. 
  J. 
  H. 
  

   L. 
  Vogt 
  gjort 
  til 
  gjenstand 
  for 
  en 
  undersøgelse 
  i 
  to 
  afhandlin- 
  

   ger, 
  »Granitens 
  og 
  syenitens 
  hænkning 
  i 
  forhold 
  til 
  den 
  nu- 
  

   værende 
  overflade« 
  (Geol. 
  För. 
  i 
  Stockholm 
  Förh. 
  Bind 
  IV. 
  

   Stockh. 
  1878 
  och 
  79 
  p. 
  486) 
  og 
  »Nogle 
  bemærkninger 
  om 
  granit« 
  

   (Chr. 
  Vid. 
  Selsk. 
  Forh. 
  1881 
  No. 
  9). 
  Han 
  har 
  fundet, 
  at 
  bænk- 
  

   ningen 
  gjennemgaaende 
  er 
  konform 
  med 
  overfladen, 
  saaledes 
  at 
  

   den 
  for 
  eksempel 
  omkring 
  Sognsvands 
  og 
  Maridalsvandets 
  bække- 
  

   ner 
  i 
  det 
  store 
  hælder 
  indad 
  mod 
  disses 
  midte- 
  Forholdet 
  er 
  vist- 
  

  

  