﻿144 
  Hans 
  Reusct. 
  

  

  kalk 
  og 
  pentameruskalk 
  i 
  v. 
  for 
  den 
  nordlige 
  del 
  af 
  Stensfjord; 
  

   den 
  ledsages 
  af 
  en 
  anden 
  mere 
  afbrudt 
  nærmere 
  fjorden, 
  etage 
  8. 
  

  

  Krogkleven, 
  som 
  fra 
  Klevstuen 
  fører 
  ned 
  til 
  Sundvolden, 
  gaar 
  

   øverst 
  gjennem 
  en 
  kløft, 
  indesluttet 
  mellera 
  steile 
  rægge 
  af 
  feldspat- 
  

   porfyr 
  ; 
  i 
  denne 
  ser 
  man 
  en 
  fladtliggende 
  bænkning, 
  parallelt 
  med 
  

   hvilken 
  ogsaa 
  feldspatkrystallernes 
  stilling 
  gjennemgaaende 
  viser 
  

   sig 
  at 
  være. 
  Under 
  feldspatporfyren 
  er 
  diabasen, 
  tildels 
  en 
  man- 
  

   delsten, 
  udbredt. 
  Den 
  er 
  tydelig 
  afdelt 
  i 
  bænke 
  faldende 
  indad 
  

   mod 
  fjeldet, 
  i 
  hvilken 
  retning 
  ogsaa 
  grænseiladen 
  med 
  feldspat- 
  

   porfyren 
  klarligen 
  hælder. 
  Klogklevens 
  bakke 
  gaar 
  i 
  nordlig 
  

   retning. 
  Paa 
  østsiden 
  ligger 
  feldspatporfyrens 
  underside 
  omtrent 
  

   4 
  — 
  5 
  m. 
  høiere 
  end 
  paa 
  vestsiden. 
  Maaske 
  skyldes 
  dette 
  en 
  for- 
  

   rykning, 
  som 
  i 
  saa 
  tilfælde 
  maa 
  antages 
  ogsaa 
  at 
  have 
  betinget 
  

   •dannelsen 
  af 
  selve 
  kløften 
  ; 
  men 
  forholdet 
  trænger 
  en 
  nøiere 
  

   undersøgelse, 
  da 
  der 
  kunde 
  være 
  en 
  mulighed 
  for, 
  at 
  grenselinjen 
  

   mellem 
  feldspatporfyr 
  og 
  diabas, 
  saaledes 
  som 
  den 
  her 
  tegner 
  sig 
  

   paa 
  fjeldsiden, 
  gradevis 
  sænker 
  sig 
  fra 
  ø. 
  mod 
  v. 
  To 
  varieteter 
  af 
  

   Krogklevens 
  diabas 
  er 
  blevne 
  mikroskopisk 
  undersøgte; 
  den 
  ene 
  var 
  

   en 
  meget 
  finkornet, 
  for 
  oiet 
  næsten 
  tæt, 
  mørk, 
  graa 
  bergart 
  fra 
  

   skrænten 
  nedenfor 
  Dronningens 
  udsigt, 
  den 
  anden 
  var 
  en 
  lysere 
  

   graa, 
  tydelig 
  kornet 
  bergart 
  fra 
  selve 
  kleven. 
  Begge 
  bestod 
  de 
  

   væsentlig 
  af 
  plagioklas 
  og 
  lys, 
  brunlig 
  augit, 
  hvilken 
  sidste 
  ledsagedes 
  

   af 
  udskilt 
  jernoxydhydrat;sidstnævnte 
  optraadte 
  navnlig 
  hos 
  den 
  første 
  

   varietet, 
  der 
  ogsaa 
  allerede 
  makroskopisk 
  viste 
  rustfarvede 
  flekker. 
  

  

  Der, 
  hvor 
  man 
  træder 
  ud 
  af 
  klevens 
  kløft, 
  møder 
  man 
  under 
  

   diabasen 
  graa 
  sandsten, 
  som 
  falder 
  50° 
  mod 
  ssv. 
  og 
  indeholder 
  

   lagvis 
  (ikke 
  øverst) 
  kvartsrullestene, 
  hvoraf 
  de 
  fleste 
  var 
  af 
  nøds 
  

   og 
  valnøds 
  størrelse, 
  ingen 
  saa 
  stor 
  som 
  en 
  knytnæve. 
  Gren- 
  

   sen 
  mod 
  diabas 
  laa 
  her 
  i 
  samme 
  niveau 
  paa 
  begge 
  sider 
  af 
  veien, 
  

   et 
  forhold 
  som 
  har 
  gjort 
  mig 
  tvivlsom 
  ligeoverfor 
  antagelson 
  af 
  

   •en 
  forrykning 
  ogsaa 
  høiere 
  oppe. 
  Selve 
  kløftens 
  hund 
  er 
  over- 
  

   alt 
  bedækket. 
  

  

  Lidt 
  længere 
  nede 
  har 
  man 
  i 
  et 
  grustag 
  den 
  skarpe, 
  svagt 
  i 
  syd- 
  

   lig 
  retning 
  hældende 
  grense 
  mellem 
  sandsten 
  og 
  rød 
  lersten. 
  Grensen 
  

   •er 
  bane 
  for 
  fremsivende 
  vand. 
  Øverst 
  er 
  der 
  noget 
  grønlig, 
  lidet 
  

   tydelig 
  laget 
  lersten, 
  som 
  er 
  nogle 
  faa 
  cm. 
  til 
  henved 
  en 
  halv 
  me- 
  

   ter 
  mægtig, 
  og 
  tildels 
  indeholder 
  smaa, 
  indtil 
  henimod 
  nævestore, 
  

   ujevne 
  knoller 
  af 
  rødlig 
  kalksten 
  (eller 
  dolomit?). 
  Værd 
  at 
  lægge 
  

   mærke 
  til 
  var 
  ogsaa 
  nogle 
  i 
  den 
  røde, 
  sandholdige 
  lersten 
  forekom- 
  

   mende 
  valnødstore 
  concretioner, 
  gjennem 
  hvilke 
  lagningen, 
  naar 
  man 
  

  

  