﻿150 
  Hans 
  E-eusch. 
  

  

  mene 
  mellem 
  den 
  førstes 
  individer. 
  Indstrøet 
  ligger 
  enkeltvi- 
  

   forholdsvis 
  store 
  plagioklaser 
  samt 
  talrige 
  sraaaflekker 
  af 
  et 
  brun- 
  

   ligt, 
  stærkt 
  lysbrydende 
  mineral, 
  der 
  efter 
  sin 
  habitus 
  med 
  tem- 
  

   melig 
  sikkerhed 
  tør 
  bestemmes 
  som 
  titanit. 
  

  

  Stenbruddene 
  ved 
  Slemmestad 
  — 
  Ødegaarden. 
  Disse 
  findes 
  be- 
  

   skrevne 
  i 
  Brøggers 
  før 
  citerede 
  værk 
  p. 
  202. 
  Han 
  opfatter 
  d(- 
  

   herværende, 
  lagvis 
  over 
  hverandre 
  udbredte 
  eruptiver 
  som 
  dækker. 
  

   Nærværende 
  forfatter 
  er 
  derimod 
  tilbøielig 
  til 
  at 
  anse 
  dem 
  for 
  

   injicerede 
  gange 
  af 
  samme 
  art 
  som 
  saa 
  mange 
  andre 
  i 
  Kristiania- 
  

   siluren. 
  

  

  I 
  den 
  af 
  Brøgger 
  som 
  no. 
  2 
  betegnede, 
  finkornede, 
  grønliggraa 
  

   diabas 
  saaes 
  ikke 
  blærerum; 
  den 
  blev 
  for 
  øiet 
  tæt 
  paa 
  grensen, 
  

   hvor 
  der 
  tildels 
  paa 
  forvitret 
  overflade 
  i 
  profilsnit 
  viste 
  antydning 
  

   til 
  en 
  stribet 
  struktur. 
  Der 
  kunde 
  ikke 
  opdages 
  noget, 
  som 
  kunde 
  

   tydes 
  at 
  være 
  slakkeskorpe 
  ; 
  meget 
  mere 
  viste 
  bergarten 
  tildels 
  eu 
  

   paafaldende 
  vinklet 
  grenselinje 
  mod 
  den 
  overliggende 
  proterobas 
  

   (fig. 
  19). 
  Sidstnævnte, 
  med 
  hvilken 
  man 
  vel 
  kan 
  sammenligne 
  

  

  Fig. 
  19. 
  

   Proterobas 
  

  

  Diabas 
  

  

  Omtrent 
  1 
  m. 
  af 
  deu 
  »vinklede« 
  grense 
  mellem 
  diabas 
  og 
  overliggende 
  prote- 
  

   robas. 
  Slemmestad 
  — 
  Ødegaarden. 
  Eøken. 
  

  

  den 
  foran 
  beskrevne, 
  sikkert 
  injicerede 
  hornblendeførende 
  diabas 
  

   fra 
  Hovedøen, 
  blev 
  ogsaa 
  noget 
  mere 
  finkornet 
  paa 
  grensen. 
  Men 
  

   denne 
  forandring 
  er 
  ikke 
  anderledes, 
  end 
  at 
  man 
  vel 
  ikke 
  tør 
  

   udelukke 
  muligheden 
  af, 
  at 
  den 
  kunde 
  skyldes 
  en 
  indvirkning 
  af 
  

   den 
  senere 
  indtrængte 
  diabasgang. 
  Denne 
  kan 
  nemlig 
  være 
  op- 
  

   trængt 
  paa 
  en 
  spalte 
  i 
  den 
  tidligere 
  proterobasgang, 
  saaledes 
  som 
  

   den 
  foran 
  afbildede 
  kvartsporfyr 
  med 
  kuglestruktur 
  har 
  trængt 
  op 
  

   i 
  den 
  samme 
  omgivende 
  gang. 
  

  

  Forholdene 
  ved 
  Nersnæs 
  forekommer 
  mig 
  at 
  være 
  temmelig 
  

   lig 
  dem 
  ved 
  Slemmestad 
  — 
  Ødegaarden. 
  Under 
  det 
  tjmde 
  konglo- 
  

   meratlag 
  inderst 
  i 
  Nersnæsbugten 
  synes 
  at 
  stikke 
  frem 
  lidt 
  diabas; 
  

  

  