﻿154 
  

  

  Hans 
  Reusch. 
  

  

  Man 
  kommer 
  nu 
  op 
  paa 
  fladere 
  terræn, 
  over 
  hrilket 
  veien 
  

   fører 
  hen 
  til 
  chausseen 
  over 
  Tonsenaasen. 
  Grneis 
  faldende 
  i 
  vest- 
  

   lig 
  retning, 
  men 
  dog 
  mere 
  massiv 
  end 
  den 
  sidst 
  omtalte, 
  er 
  her 
  

   den 
  fremherskende 
  bergart. 
  

  

  Akkurat 
  paa 
  det 
  punkt, 
  hvor 
  veien 
  fra 
  Bagn 
  grener 
  sig 
  ud 
  frai 
  

   Tonsenaasveieu, 
  er 
  grænsen 
  mod 
  siluren 
  (primordial?), 
  som 
  her 
  

   optræder 
  med 
  graa, 
  tildels 
  sortagtig 
  lerskifer, 
  i 
  hvilken 
  er 
  indlei- 
  

   ret 
  smaa 
  flager 
  af 
  en 
  sandholdig 
  varietet. 
  Af 
  disses 
  anordniugi 
  

   synes 
  det, 
  som 
  om 
  skifrigheden 
  tildels 
  er 
  lidt 
  afvigende 
  fra 
  lag- 
  

   ningen. 
  Naar 
  man 
  ad 
  chausseen 
  reiser 
  mod 
  nv. 
  til 
  Nordre 
  Aur-- 
  

   dals 
  kirke, 
  følger 
  man 
  silurgrænsen, 
  idet 
  veien 
  dog 
  gjerne 
  holdert 
  

   sig 
  lidt 
  nede 
  i 
  grundfj 
  eldet. 
  Siluren 
  ophj^gges 
  her 
  forudeu 
  af 
  

   skifer 
  ogsaa 
  af 
  blaakvarts. 
  

  

  Valdersdalen 
  i 
  syd 
  for 
  Nordre 
  Auidals 
  kirke, 
  seet 
  fra 
  den 
  nordøstre 
  dalside. 
  

  

  H 
  = 
  Holdeknatten, 
  bag 
  hvilken 
  Reinliddaleu 
  skjærer 
  ind 
  mod 
  vest. 
  

   B 
  = 
  Bæguas 
  trange 
  rende 
  

  

  ''''' 
  ^îl!!l!//f!!ffY!/!il///i////////////^^ 
  

  

  Silur 
  

   Grundfj 
  eld. 
  

  

  Skematisk 
  tegning, 
  visende 
  et 
  suit 
  tvers 
  over 
  Valdersdalen 
  

   i 
  s. 
  for 
  Nordre 
  Aurdals 
  kirke. 
  

  

  Valdersdalens 
  udseeude 
  i 
  syd 
  for 
  Nordre 
  Aurdals 
  kirke 
  &ri 
  

   derved 
  meget 
  interessant 
  i 
  en 
  geologs 
  oiue, 
  at 
  det 
  staar 
  i 
  uøie 
  

   sammenhæng 
  med 
  fjeldbygningen. 
  

  

  Stiger 
  man 
  op 
  til 
  et 
  punkt, 
  hvorfra 
  der 
  er 
  udsigt, 
  har 
  man 
  

   udbredt 
  for 
  sig 
  en 
  af 
  grundfj 
  eld 
  bestaaende 
  flade, 
  over 
  hvilken 
  

  

  