﻿Geologiske 
  optegnelser 
  fra 
  Valders. 
  155 
  

  

  siluren 
  hæver 
  sig 
  paa 
  begge 
  sider. 
  Omkring 
  Nordre 
  Aurdals 
  

   kirke 
  leber 
  Bægna 
  med 
  svag 
  hældning 
  gjennera 
  en 
  vid 
  og 
  for- 
  

   holdsvis 
  lidet 
  dyb 
  sænkning 
  i 
  grundfjeldet; 
  derpaa 
  træder 
  den 
  ind 
  

   i 
  en 
  alt 
  dybere 
  og 
  dybere 
  rende, 
  udgravet 
  i 
  grundfj 
  eldets 
  flade 
  (se 
  

   tegningerne), 
  indtil 
  den 
  atter 
  naar 
  en 
  større 
  daludvidelse 
  ved 
  

   Bagn. 
  Grundfj 
  el 
  dsfladen 
  er 
  skovklædt 
  nærmest 
  elvens 
  rende; 
  de 
  

   dyrkede 
  marker 
  ligger 
  henimod 
  silurvæggene. 
  Fladen 
  (altsaa 
  og- 
  

   saa 
  silurgrænsen, 
  som 
  den 
  stadig 
  uedadskraanende 
  chaussé 
  fra 
  

   Tonsenaaasen 
  følger) 
  sænker 
  sig 
  fra 
  syd 
  mod 
  nord, 
  modsat 
  vas- 
  

   dragets 
  hældning. 
  Som 
  det 
  synes, 
  ligger 
  den 
  ogsaa 
  noget 
  høiere 
  

   paa 
  dalens 
  sydvesti'e 
  end 
  paa 
  dens 
  nordøstre 
  side. 
  Disse 
  forhold 
  

   trænger 
  dog 
  en 
  nøiere 
  undersøgelse. 
  Silurvæggenes 
  udseende 
  i 
  

   sydøst 
  for 
  jST. 
  Aurdals 
  kirke 
  bør 
  man 
  lægge 
  mærke 
  til. 
  De 
  hæ- 
  

   ver 
  sig 
  over 
  en 
  horizontal 
  grænselinje 
  mod 
  grundfjeldet, 
  men 
  vi- 
  

   ser 
  ikke 
  en 
  dermed 
  parallel 
  lagning; 
  derimod 
  sees 
  lagerne, 
  saa- 
  

   vidt 
  man 
  kan 
  dømme 
  paa 
  afstand, 
  at 
  danne 
  en 
  vinkel 
  paa 
  om- 
  

   kring 
  20 
  grader 
  med 
  grænselinjen, 
  sænkende 
  sig 
  fra 
  venstre 
  mod 
  

   høire. 
  Det 
  synes 
  altsaa 
  (naturligvis 
  er 
  kun 
  en 
  undersøgelse 
  paa 
  

   selve 
  stedet 
  afgjørende), 
  som 
  om 
  blaakvartsen 
  og 
  lerskiferen, 
  der 
  

   sandsynligvis 
  sammensætter 
  væggene, 
  allerede 
  fra 
  først 
  af 
  har 
  væ- 
  

   ret 
  afleiret 
  i 
  skråa 
  stilling. 
  Man 
  skulde 
  altsaa 
  her 
  have 
  forhold 
  

   svarende 
  til 
  dem, 
  jeg 
  har 
  havt 
  anledning 
  til 
  at 
  omtale 
  fra 
  kon- 
  

   glomerat- 
  sandstenfelterne 
  i 
  n. 
  for 
  Bergen. 
  

  

  Nord 
  for 
  Nordre 
  Aurdals 
  kirke 
  følger 
  chausseen 
  fremdeles 
  

   omtrentlig 
  silurgrænsen; 
  man 
  har 
  kun 
  to 
  eller 
  tre 
  steder 
  blottet 
  

   fjeld, 
  grundfjeld. 
  Dette 
  ophører 
  ved 
  den 
  østlige 
  ende 
  af 
  Strande- 
  

   fjord, 
  hvor 
  der 
  er 
  en 
  dalsnævring. 
  Her 
  er 
  steile 
  styrtninger, 
  un- 
  

   der 
  hvilke 
  veien 
  er 
  ført 
  frem 
  ved 
  hjælp 
  af 
  sprængninger. 
  Disse 
  

   viser 
  en 
  mørk, 
  blaalig 
  kvartsit 
  uden 
  brudstykkestruktur. 
  Tildels 
  

   sees 
  en 
  lagning 
  faldende 
  omtrent 
  30° 
  mod 
  nord, 
  tildels 
  er 
  fjeldet 
  

   ganske 
  massivt 
  ; 
  hvide 
  kvartsaarer 
  gjennemsværmer 
  det 
  mange 
  

   steder. 
  

  

  Fra 
  Fagernæs 
  hotel, 
  som 
  ligger 
  ikke 
  langt 
  fra 
  den 
  paa 
  

   amtskartet 
  anmærkede 
  gaard 
  Thveit, 
  gjorde 
  jeg 
  en 
  exkursion 
  op 
  

   til 
  den 
  i 
  nordost 
  liggende 
  Store-Støl. 
  Opstigningen 
  til 
  Raneim 
  

   er 
  temmelig 
  steil; 
  her 
  er 
  meget 
  bedækket, 
  dog 
  sees 
  glinsende 
  ler- 
  

   skifer 
  et 
  par 
  steder 
  i 
  fast 
  fjeld. 
  

  

  Raneims- 
  og 
  Søhusgaardene 
  ligger 
  paa 
  en 
  horizontal 
  afsats 
  

   langs 
  fjeldsiden 
  ; 
  en 
  lignende, 
  meget 
  skarpt 
  markeret 
  og, 
  som 
  det 
  

   synes, 
  nogenledes 
  i 
  samme 
  høide 
  sees 
  langs 
  vestsiden 
  af 
  Skrut- 
  

  

  