﻿164 
  Hans 
  E-euscli. 
  

  

  række 
  gamle 
  gravhauge. 
  Den 
  angi 
  ves 
  at 
  hede 
  Blodheien, 
  fordi 
  

   der 
  engang 
  skal 
  have 
  staaet 
  et 
  slag 
  her. 
  Jeg 
  har 
  ikke 
  selv 
  fulgt 
  

   dens 
  udbredelse; 
  derimod 
  har 
  jeg 
  ved 
  dens 
  nordostlige 
  ende 
  havt 
  

   anledning 
  til 
  at 
  se 
  noget 
  af 
  dens 
  indre 
  bygning. 
  Ryggen 
  ender 
  

   her 
  med 
  en 
  langsom 
  skraaning, 
  som 
  fører 
  ned 
  til 
  sundet, 
  der 
  ad- 
  

   skiller 
  Karmøen 
  fra 
  fastlandet. 
  Yed 
  søen 
  ligger 
  paa 
  dette 
  

   punkt 
  Bø 
  teglværk, 
  som 
  tager 
  sit 
  materiale 
  fra 
  nævnte 
  skraa- 
  

   ning. 
  I 
  den 
  herværende 
  gravning 
  ser 
  man 
  graat 
  1er, 
  opblandet 
  

   med 
  sandkorn 
  og 
  smaasten 
  samt 
  hist 
  og 
  her 
  med 
  større 
  blokke, 
  

   hvilke 
  saa 
  godt 
  som 
  udelukkende 
  bestaar 
  af 
  granit, 
  gneisgranit 
  og 
  gneis, 
  

   allesammen 
  fra 
  østligere 
  egne. 
  Leret 
  indeholdt 
  en 
  og 
  anden 
  bit 
  af 
  et 
  

   knust 
  skjæl. 
  Opblandingen 
  med 
  sand 
  og 
  sten 
  var 
  temmelig 
  jævn 
  ; 
  kun 
  

   de 
  større 
  stene 
  fjernedes 
  under 
  spadningen; 
  naar 
  leret 
  før 
  form- 
  

   ningen 
  gik 
  gjennem 
  valserne, 
  knustes 
  de 
  mindste, 
  medens 
  de 
  som 
  

   var 
  lidt 
  større 
  maatte 
  fjernes 
  med 
  haauden, 
  idet 
  valserne 
  standsedes. 
  

   Noget 
  spor 
  af 
  lagning 
  var 
  ved 
  mit 
  besøg 
  ikke 
  at 
  se 
  i 
  lervæggene 
  ; 
  

   derimod 
  berettedes 
  det 
  mig, 
  at 
  man 
  nu 
  og 
  da 
  skulde 
  træffe 
  paa 
  

   underordnede 
  sandholdige 
  lag, 
  som 
  snart 
  hældte 
  til 
  en, 
  snart 
  til 
  en 
  

   anden 
  kant. 
  

  

  Det 
  hele 
  samler 
  sig 
  for 
  mig 
  derhen, 
  at 
  Blodheien 
  er 
  en 
  

   moræne, 
  hvis 
  materiale 
  udgjøres 
  af 
  glaciale, 
  i 
  havet 
  dannede 
  lerlag, 
  

   som 
  en 
  fremrykkende 
  isbræ 
  har 
  oprodet 
  og 
  blandet 
  med 
  grus 
  og 
  

   sten 
  fra 
  høiereliggende 
  steder. 
  

  

  Stene 
  transporferede 
  af 
  isfjeJde 
  langs 
  kt/sten. 
  Medens 
  talen 
  

   er 
  om 
  forholdene 
  under 
  istiden 
  i 
  disse 
  egne, 
  bør 
  ogsaa 
  omtales 
  

   nogle 
  eksempler 
  paa 
  stenblokke 
  transporterede 
  af 
  flydende 
  is. 
  

   Allerede 
  Keilhau 
  omtaler 
  fra 
  Jæderen 
  stene 
  tilhørende 
  Kristiania- 
  

   territoriet*). 
  Kjerulf 
  har 
  forøget 
  de 
  tidligere 
  eksempler 
  paa 
  frem- 
  

   mede 
  stene 
  flyttede 
  langs 
  kysten 
  med 
  flere 
  rye**). 
  Nærværende 
  

   forfatter 
  har 
  gjort 
  det 
  sandsynligt, 
  at 
  denne 
  blokketransport 
  endog 
  

   har 
  strakt 
  sig 
  nordenfor 
  forbjerget 
  Stat***). 
  

  

  Paa 
  de 
  ydre 
  øer 
  udenfor 
  Hardangerfjorden 
  er 
  østenfjeldske 
  

   blokke 
  ikke 
  sjeldne; 
  ja 
  der 
  er 
  saa 
  mange 
  af 
  dem, 
  at 
  man 
  snart 
  

   bliver 
  træt 
  af 
  at 
  notere 
  dem 
  alle, 
  naar 
  man 
  nogen 
  tid 
  har 
  vanket 
  

  

  *) 
  Xeilhau. 
  Undersøgelser 
  om 
  .... 
  Fremstigiiing 
  af 
  Landjorden 
  .... 
  

  

  Nyt 
  Mag. 
  f. 
  Naturvd. 
  I. 
  Pag. 
  225 
  og 
  226. 
  

   **) 
  Kjerulf. 
  Udsigt 
  over 
  uet 
  sydlige 
  Norges 
  geologi. 
  Chr. 
  1879. 
  Pag. 
  31. 
  

   ***) 
  Keusch. 
  Træk 
  af 
  Havets 
  Virkninger 
  paa 
  Norges 
  Vestkyst. 
  Nyt 
  Mag.' 
  

   f. 
  Naturvd. 
  XXII. 
  Chr. 
  1877. 
  Pag. 
  243. 
  

  

  