﻿172 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  laag 
  lagdes 
  den 
  over 
  det 
  dengang 
  forhaandenværende, 
  og 
  viser 
  

   nu, 
  livad 
  der 
  var 
  og 
  ikke 
  var. 
  Istedetfor 
  i 
  den 
  høie 
  situation 
  

   med 
  Krokkleven 
  og 
  KroftkoUen 
  faar 
  vi 
  denne 
  plade 
  igjen 
  ved 
  

   Holmestrand 
  i 
  havets 
  nivåa. 
  Der 
  er 
  fuld 
  grund 
  til 
  at 
  tænke 
  sig 
  

   silur 
  etagern 
  es 
  bølger 
  afskaaret 
  i 
  hin 
  tid 
  og 
  dette 
  laag 
  anbragt 
  over 
  

   dem 
  — 
  til 
  en 
  skraanende 
  linie 
  mellem 
  disse 
  lokaliteter. 
  Dertil 
  

   er 
  den 
  depression 
  i 
  landskabet, 
  som 
  saa 
  øiensynlig 
  viser 
  sig 
  om 
  

   Tanum, 
  mellem 
  Eamsaas 
  og 
  Kolsaas 
  paa 
  begge 
  sider 
  og 
  Bærums- 
  

   fjeldene 
  i 
  baggrunden, 
  en 
  afslutning 
  af 
  den 
  ret 
  herimod 
  stevnende 
  

   Kristianiafjord. 
  Er 
  nu 
  afslutningen 
  i 
  dette 
  landskab 
  fremkommet 
  

   ved 
  bundstykkets 
  forskyvning, 
  saa 
  er 
  vel 
  ogsaa 
  fjordbunden 
  selv 
  

   anlagt 
  i 
  lignende. 
  Det 
  porfyrdække, 
  som 
  hviler 
  over 
  laaget, 
  stik- 
  

   ker 
  endnu 
  frem 
  i 
  øer 
  og 
  holmer 
  langs 
  fjordens 
  østside 
  til 
  ud 
  for 
  

   Fredrikstad 
  (Grjeløen 
  indtil 
  Søstrene). 
  Med 
  Bondilinien 
  paa 
  siden 
  

   i 
  vest, 
  som 
  skjærer 
  gjennom 
  al 
  slags 
  grund, 
  granit 
  og 
  silur, 
  skjæ- 
  

   rer 
  ogsaa 
  Kristianiafjorden 
  gjennom 
  al 
  slags 
  grund 
  uden 
  forskjel. 
  

   Alt 
  langt 
  nord 
  for 
  Drøbak 
  staar 
  grundfj 
  eldets 
  gneis 
  paa 
  begg& 
  

   sider, 
  og 
  den 
  mægtige 
  Haaø 
  er 
  levnet 
  midt 
  i 
  løbet. 
  

  

  Lægges 
  til 
  denne 
  betragtning 
  ogsaa 
  de 
  lange 
  i 
  landskabet 
  

   gjennemskj 
  ærende 
  linier, 
  som 
  aabne 
  ligesom 
  kanaler 
  eller 
  brede- 
  

   fjordlignende 
  rum 
  i 
  visse 
  mellemstykker, 
  saa 
  har 
  man 
  visselig 
  al 
  

   opfordring 
  til 
  at 
  søge 
  forholdet 
  betinget 
  i 
  dislokationer» 
  Kartet 
  

   over 
  Kristiania 
  omegn 
  i 
  1 
  : 
  25,900 
  viser 
  retningerne. 
  

  

  Til 
  oversigt 
  samles 
  her 
  høiderne, 
  som 
  man 
  tildels 
  kan 
  aflæse- 
  

   i 
  kartets 
  kurver. 
  Opregningen 
  følger 
  fra 
  vest 
  mod 
  øst, 
  i 
  Iste 
  

   række 
  kommer 
  porfyrkonturen 
  oventil 
  i 
  landskabet, 
  i 
  2den 
  række- 
  

   skrives 
  konglomeratpladen 
  og 
  tuf 
  m. 
  m., 
  den 
  streg, 
  som 
  sees 
  i 
  

   porfyrvæggens 
  fod, 
  i 
  3die 
  række 
  konturen 
  af 
  silur-landskabet 
  foran 
  

   porfyrvæggen. 
  I 
  denne 
  tabel 
  fremhæves 
  saaledes 
  det 
  stedfindende 
  

   forhold 
  mellem 
  porfyrfj 
  eldenes 
  frontlinie 
  og 
  det 
  foranliggende 
  land- 
  

   skab, 
  som 
  er 
  bygget 
  af 
  silurlagenes 
  forlængst 
  engang 
  oventil 
  rase- 
  

   rede 
  folder. 
  Naar 
  frontlinien 
  stiger 
  eller 
  synker 
  med 
  noget 
  paa- 
  

   faldende 
  maal, 
  saa 
  sees 
  et 
  indtil 
  en 
  vis 
  grad 
  tilsvarende 
  i 
  silur- 
  

   landskabet. 
  

  

  