﻿178 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  profiler 
  kunne 
  aflæses 
  de 
  stedfundne 
  bevægelser. 
  I 
  Sandviksren- 
  

   den, 
  hvor 
  vi 
  ikke 
  kunde 
  se 
  horizontalmaalet 
  tydeligt, 
  ialfald 
  ved 
  

   den 
  ganske 
  flygtige 
  maaling, 
  som 
  vi 
  der 
  ansaa 
  for 
  tilstrækkelig 
  

   for 
  at 
  vise 
  hovedsagen 
  — 
  nemlig 
  selve 
  bundstykkets 
  déplacement 
  

   — 
  har 
  vi 
  da 
  nærmest 
  model 
  I 
  for 
  øiet. 
  I 
  Slæpendpasset 
  faar 
  vi, 
  

   da 
  her 
  i 
  denne 
  linie 
  ialfald 
  længer 
  ud 
  i 
  Grønsund 
  ogsaa 
  for- 
  

   skyvningens 
  horizontale 
  maal 
  ligger 
  tilskue, 
  nærmest 
  model 
  II. 
  

   Dertil 
  skal 
  vi 
  erindre, 
  at 
  landskabet 
  er 
  overalt 
  yderligere 
  ud-l 
  

   meislet, 
  endog 
  med 
  meget 
  mere 
  afrundede 
  konturer 
  end 
  i 
  model 
  

   m. 
  Endelig 
  faar 
  vi 
  de 
  samlede 
  forskyvninger 
  med 
  render 
  og, 
  

   stykker 
  for 
  et 
  overblik 
  i 
  model 
  IVr 
  pag. 
  180. 
  

  

  Yi 
  har 
  anvendt 
  lang 
  tid 
  og 
  mange 
  vandringer 
  til 
  at 
  følge 
  

   axelinierne 
  med 
  skiktstrøget 
  fra 
  det 
  ene 
  stykke 
  til 
  det 
  andet, 
  med 
  

   bevægelsernes 
  horizontale 
  maal 
  er 
  de 
  bragt 
  længer 
  syd 
  eller 
  læn- 
  

   ger 
  nord. 
  Skraat 
  stillede 
  lag 
  er 
  i 
  de 
  lavest 
  ned 
  nu 
  deplacerede 
  

   stykker 
  tilsyneladende 
  rykkede 
  nordover 
  eller 
  sydover, 
  de 
  første 
  

   har 
  da 
  sydligt 
  fald, 
  de 
  sidste 
  nordligt 
  fald. 
  Skaal 
  og 
  hvælv 
  er 
  

   i 
  de 
  lavest 
  ned 
  nu 
  foreliggende 
  stykker 
  og 
  render 
  tilsyneladende 
  

   blevne 
  bredere 
  og 
  snævrere, 
  skaalen 
  nemlig 
  aabnedes, 
  hvælvet 
  ind- 
  

   snævres. 
  Den 
  simpleste 
  prøve 
  til 
  kontrol 
  ligeoverfor 
  de 
  mange 
  

   slags 
  tilfælde, 
  er 
  at 
  optegne 
  den 
  stedfindende 
  skiktstilling, 
  de 
  

   gjennemskj 
  ærende 
  gange 
  osv. 
  aldeles 
  nøiagtig 
  lige 
  paa 
  2 
  stykker 
  

   tykt 
  papir, 
  og 
  nu 
  lade 
  det 
  ene 
  glide 
  over 
  det 
  andet. 
  I 
  glidnin- 
  

   gens 
  retning 
  kan 
  man 
  da 
  ogsaa 
  anbringe 
  en 
  streg 
  for 
  det 
  gnid- 
  

   mærke, 
  som 
  væggen 
  tør 
  vise^ 
  eller 
  mellem 
  begge 
  stykker 
  kan 
  man 
  

   anbringe 
  endnu 
  et 
  raellemstykke 
  , 
  forestillende 
  øformigt 
  parti 
  i 
  

   dalen, 
  eller 
  som 
  en 
  særskilt 
  strimmel 
  den 
  ganske 
  knuste 
  til 
  lutter 
  

   brudstykker 
  itutrykkede 
  plade, 
  som 
  ogsaa 
  tør 
  findes 
  paa 
  sine 
  ste- 
  

   der. 
  De 
  ofte 
  ret 
  indviklede 
  foldningsforholde 
  eller 
  de 
  hyppigst 
  

   ganske 
  ensartede 
  lag 
  i 
  deres 
  monotoni 
  kan 
  nemlig 
  mislede 
  og 
  for- 
  

   virre, 
  og 
  man 
  har 
  en 
  simpel 
  kontrol 
  nødig. 
  

  

  Her 
  gjengives 
  i 
  tegning 
  saadanne 
  udskaarne 
  profilstykker, 
  som 
  

   man 
  lader 
  glide 
  over 
  hverandre. 
  Den 
  V-formede 
  fold 
  aabner 
  sig 
  

   i 
  det 
  lavere 
  stykke, 
  axelinien 
  er 
  kun 
  lidet 
  forskøvet. 
  Stilles 
  denne 
  

   model 
  i 
  retning 
  nord 
  — 
  syd, 
  saa 
  sees, 
  at 
  de 
  sydfaldende 
  lag 
  skyves 
  

   i 
  lavstykket 
  nordover, 
  de 
  nordfaldende 
  omvendt. 
  Klippes 
  nu 
  til- 
  

   sidst 
  en 
  strimmel 
  (a) 
  af 
  det 
  høie 
  stykke, 
  saa 
  faar 
  vi 
  differentsem 
  

   for 
  øie, 
  som 
  den 
  fremstiller 
  sig 
  ved 
  Sandviken 
  (sammenlign 
  

   model 
  I). 
  

  

  I 
  den 
  anden 
  tegning 
  kastes 
  den 
  skjæve 
  portal, 
  stillet 
  paa: 
  

  

  I 
  

  

  J 
  

  

  