﻿192 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  i 
  landskabets 
  relief, 
  der 
  ligeledes 
  referere 
  sig 
  til 
  dislokation, 
  kan 
  

   de 
  dog 
  nævnes. 
  ' 
  

  

  Dislokationen 
  i 
  Slæpendrenden 
  forskyver 
  synligt 
  overalt, 
  er 
  

   yngre 
  end 
  alt 
  det 
  gamle, 
  der 
  tilhører 
  f 
  j 
  eldets 
  konstruktion. 
  Den 
  

   paafalder 
  endog 
  indtil 
  detalj 
  endnu 
  i 
  landskabets 
  relief, 
  og 
  man 
  

   kan 
  opsøge 
  den 
  efter 
  kartet. 
  

  

  Sandviksrenden. 
  Dennes 
  fortsættelse 
  er 
  indløbet 
  til 
  Sandviken 
  

   Borø, 
  Ostø, 
  Gaasø 
  paa 
  den 
  ene 
  side, 
  Nesø, 
  Brundø, 
  Hareholmen 
  

   paa 
  den 
  anden. 
  Dette 
  indløb 
  er 
  Store 
  Ostsund. 
  Vi 
  opsøge 
  ogsaa 
  

   her 
  axelinierne, 
  de 
  store 
  kalkdrag 
  etage 
  5 
  o. 
  s. 
  v. 
  Idet 
  man 
  pas- 
  

   serer 
  Kalvøen, 
  der 
  er 
  afskaaret 
  med 
  væg 
  i 
  sundets 
  retning, 
  sees 
  

   nogle 
  paafaldende 
  hvælv 
  og 
  skaalformer, 
  hvis 
  axer 
  stryge 
  midt 
  over 
  

   øn 
  og 
  som 
  indtage 
  et 
  bredt 
  stykke. 
  Den 
  nærmeste 
  spidseafNesø 
  

   viser 
  just 
  toppen 
  af 
  et 
  hvælv. 
  Lagfølgen 
  er 
  den 
  samme 
  paa 
  begge 
  

   steder, 
  ovenfra 
  nedad: 
  knollet 
  skifer, 
  deruæst 
  vexlende 
  lerskifer 
  

   og 
  cementkalkplader, 
  saa 
  renere 
  lerskifer, 
  nederst 
  nogle 
  lysgraa 
  

   kalklag. 
  Det 
  er 
  hvælvene 
  fra 
  Grønsund, 
  hidstrygende. 
  Forskyv- 
  

   ningens 
  maal 
  udgjøi' 
  paa 
  kartet 
  5 
  mm., 
  det 
  vil 
  sige: 
  er 
  125 
  mtr. 
  

   Det 
  er 
  i 
  stykket 
  vest, 
  at 
  traaden 
  ligger 
  sydligst. 
  

  

  Det 
  næste 
  punkt, 
  hvor 
  nogen 
  strax 
  orienterende 
  traad 
  til- 
  

   hyder 
  sig, 
  er 
  ved 
  Brundøns 
  hageformede 
  spidse. 
  Her 
  staar 
  den 
  

   vakre 
  oolitkalksten 
  og 
  under 
  den 
  de 
  tykke 
  kalksandstenlag, 
  som 
  i 
  

   dette 
  landskab 
  kan 
  følges 
  over 
  øerne 
  og 
  ind 
  paa 
  Askerstranden 
  

   Det 
  tilsvarende 
  stykke 
  vis-à-vis 
  paa 
  Ostøn 
  viser 
  ikke 
  disse 
  let 
  

   kjendelige 
  lag 
  af 
  etagen 
  5, 
  men 
  knollet 
  skifer, 
  som 
  ligger 
  dybere. 
  

  

  Videre 
  i 
  Store 
  Ostsund 
  stry 
  ger 
  i 
  andre 
  bølger 
  de 
  samme 
  kalk- 
  

   drag 
  over, 
  ogsaa 
  her 
  baade 
  oolitkalkstenen 
  øverst 
  og 
  kalksandste- 
  

   nen 
  derunder. 
  Kalkdragene 
  er 
  i 
  Nesøn 
  sydligere 
  beliggende. 
  Det 
  

   smalle 
  sund 
  og 
  2 
  fremspringende 
  odder, 
  som 
  ogsaa 
  kartet 
  viser, 
  

   hjælper 
  til 
  rigtig 
  indsigtning. 
  Paa 
  Ostø-siden 
  af 
  sundet 
  sees 
  

   V-formet 
  tilspidset 
  fold, 
  og 
  U-formet 
  afrundet 
  skaal 
  med 
  bund 
  

   næsten 
  dyppende 
  i 
  våndet; 
  paa 
  Brundø-siden 
  er 
  disse 
  folder 
  læn- 
  

   ger 
  nede 
  og 
  indtage 
  bredere 
  rum. 
  Om 
  der 
  kun 
  var 
  en 
  stor 
  fold, 
  

   kunde 
  her 
  differentsen 
  ogsaa 
  i 
  bredden 
  maales, 
  men 
  der 
  er 
  flere, 
  

   og 
  herved 
  bliver 
  man 
  utryg. 
  Den 
  horizontale 
  forskyvning 
  maa- 
  

   les 
  til 
  125 
  mtr. 
  

  

  Det 
  næste 
  sted, 
  hvor 
  det 
  samme 
  vakre 
  oolitkalk 
  og 
  kalksand- 
  

   sten-drag 
  kommer 
  frem 
  i 
  det 
  foldede 
  silurlaudskab, 
  liggende 
  ved 
  

   sundet, 
  er 
  Hareholmen. 
  Dette 
  kalkdrag 
  stryger 
  hid 
  gjennem 
  

   Langaaren 
  om. 
  2 
  kilomtr. 
  i 
  ret 
  streg, 
  dog 
  saaledes, 
  at 
  Harehol- 
  

  

  