﻿Dislokation 
  erne 
  i 
  Kristian 
  iadalen. 
  195 
  

  

  foregaaede 
  foldningstid 
  ; 
  det 
  vil 
  ikke 
  blive 
  saa 
  let 
  paa 
  ethvert 
  givet 
  

   sted 
  at 
  skille 
  begge 
  slags. 
  

  

  Det 
  er 
  vistnok 
  overliovedet 
  let 
  at 
  paavise 
  forholde, 
  som 
  disse, 
  

   naar 
  man 
  først 
  har 
  blikket 
  aabnet 
  og 
  en 
  traad 
  i 
  haanden. 
  Men 
  

   forinden 
  samler 
  sig 
  mange 
  slags 
  vanskeligheder, 
  som 
  hindrer 
  op- 
  

   fatningen 
  eller 
  skjuler 
  vidnesbyrdet. 
  

  

  At 
  mange 
  saaledes 
  ikke 
  forlængst 
  erkjendte 
  dette, 
  at 
  landskabet 
  

   har 
  lidt 
  bevægelse 
  laugs 
  dislokationer, 
  og 
  at 
  disse 
  løbe 
  snorlige 
  i 
  

   lange 
  retninger, 
  kan 
  forklares 
  ved 
  de 
  mange 
  andre 
  faktorer, 
  hver 
  

   med 
  sin 
  rolle 
  til 
  at 
  istandbringe 
  et 
  landskabs 
  relief. 
  Naar 
  nu 
  her 
  

   er 
  paavist, 
  at 
  ikke 
  alene 
  er 
  de 
  bredere 
  stykker 
  mellem 
  hine 
  linier 
  

   indbyrdes 
  deplacerede, 
  men 
  ogsaa 
  selve 
  bunden 
  i 
  den 
  smale 
  rende 
  

   forholdsvis 
  sunket, 
  saa 
  kunde 
  man 
  undres 
  over, 
  at 
  ikke 
  alle 
  for- 
  

   længst 
  har 
  vidst 
  det. 
  Hertil 
  er 
  vel 
  aarsagen 
  den, 
  at 
  bunden 
  i 
  

   selve 
  renderne 
  ikke 
  hyppig 
  kan 
  prøves, 
  thi 
  den 
  er 
  overdækket. 
  

   Tænke 
  vi 
  os 
  en 
  saadan 
  rende 
  vandfyldt, 
  og 
  at 
  vi 
  ved 
  lödning 
  

   søgte 
  et 
  resultat, 
  hvortil 
  skulde 
  vel 
  dette 
  tjene? 
  Bundstykkernes 
  

   bygning 
  maa 
  etsteds 
  sees. 
  Videre 
  den, 
  at 
  man 
  maa 
  have 
  en 
  

   traad 
  mellem 
  monotone 
  lag, 
  enten 
  i 
  en 
  orienterende 
  etage, 
  særskilt 
  

   lagpakke 
  eller 
  i 
  et 
  different, 
  kjendeligt 
  lag 
  eller 
  i 
  en 
  bestemt 
  

   eklatant 
  lagstilling 
  o. 
  s. 
  v. 
  Og 
  herved 
  har 
  man 
  da 
  undskyldnin- 
  

   gen 
  for 
  store 
  vidders 
  vedkommende, 
  hvor 
  for 
  almindeligt 
  blik 
  

   fnldstændig 
  monotoni 
  hersker 
  

  

  Dette 
  landskab 
  i 
  Kristianiadalen 
  egner 
  sig 
  derfor 
  ved 
  sine 
  

   etager, 
  sin 
  skjønne 
  bygning, 
  sine 
  mange 
  différente 
  bergarter 
  til 
  en 
  

   iindersøgelse 
  som 
  den 
  her 
  forsøgte. 
  

  

  Efter 
  denne 
  vandring 
  gjennemJsilurlandskabet 
  i 
  dets 
  dybren- 
  

   der 
  og 
  opskaarne 
  stykker 
  med 
  'de 
  orienterende 
  traade, 
  kunde 
  vi 
  

   vel 
  rette 
  blikket 
  mod 
  porfyrmassernes 
  frontlinier. 
  Vi 
  møde 
  her 
  

   rykkede 
  masser 
  i 
  samme 
  forhold, 
  og; 
  nogle 
  af 
  stykkerne 
  have 
  til- 
  

   lige 
  undergaaet 
  en 
  særskilt 
  bevægelse^i 
  som 
  har 
  dreiet 
  stykket, 
  saa- 
  

   ledes 
  at 
  den 
  orienterende 
  traad 
  tegner 
  en 
  skråa 
  linie. 
  Konglome- 
  

   ratet 
  ligger 
  høit 
  i 
  fronten, 
  synker 
  ned 
  længer 
  nord, 
  naar 
  stykkerne 
  

   sees 
  fra 
  profilsiden. 
  Den 
  monotoni, 
  som 
  vilde 
  herske 
  ellers, 
  bli- 
  

   ver 
  derved 
  ophævet. 
  Man 
  ser 
  disse 
  profiler 
  i 
  Kolsaas, 
  i 
  Skauum- 
  

   aas. 
  Det 
  er 
  ikke 
  et 
  enkelt 
  taffellandskab, 
  men 
  det 
  er 
  høie 
  og 
  

   lave, 
  snart 
  vandrette, 
  snart 
  skjæve 
  taffelstykker 
  

  

  De 
  strimler, 
  som 
  silurlandskabet 
  viser, 
  fortsætte 
  i 
  porfyrfjel- 
  

   dene 
  , 
  thi 
  dislokationerne, 
  som 
  forskyve 
  de 
  yngste 
  gange, 
  maatte 
  

   jo 
  ogsaa 
  klyve 
  porfyrdækket. 
  Og 
  stedet, 
  hvor 
  væggen 
  er 
  brudt. 
  

  

  13* 
  

  

  