﻿196 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  kan 
  sees; 
  med 
  mindst 
  møie 
  altsaa 
  fra 
  jernbanelinien. 
  Større 
  møie 
  

   faar 
  man, 
  om 
  man 
  ogsaa 
  vil 
  klatre. 
  

  

  Naar 
  man 
  vælger 
  et 
  standpunkt 
  syd 
  foran 
  Tanum 
  porfyrberget, 
  

   øines 
  allerede 
  forskjellen 
  mellem 
  de 
  2 
  stykker, 
  hvori 
  det 
  er 
  delt, 
  

   det 
  vestlige 
  noget 
  lavere. 
  

  

  Stille 
  vi 
  os 
  paa 
  samme 
  vis 
  foran 
  Kolsaas 
  eller 
  foran 
  Skauum- 
  

   aas, 
  foran 
  Bergsfjeld, 
  saa 
  gjenkjendes 
  snart 
  for 
  opmærksomt 
  blik 
  

   de 
  særskilte 
  stykker, 
  hvori 
  disse 
  vældigere 
  masser 
  ere 
  opskaame, 
  

   idet 
  de 
  synes 
  fremstegne 
  eller 
  sunkne 
  indbyrdes 
  mod 
  hverandre. 
  

   Og 
  i 
  murens 
  front 
  sees 
  tilsvarende 
  som 
  revner 
  udseende 
  indsnit, 
  

   kløfter, 
  der 
  skille 
  mellem 
  delene. 
  Disse 
  revner 
  er, 
  hvor 
  ikke 
  op- 
  

   skjærende 
  gange 
  tegne 
  dem, 
  dislokations-snit. 
  

  

  Fra 
  station 
  Asker 
  sees 
  de 
  i 
  Bergsfj 
  eldet 
  under 
  heldig 
  belys- 
  

   ning 
  nok 
  saa 
  tydeligt, 
  endnu 
  bedre 
  fra 
  et 
  punkt 
  nærmere 
  under 
  

   denne 
  porfyrmurs 
  front. 
  Naar 
  man 
  stiger 
  op 
  forbi 
  Berg 
  og 
  Lud- 
  

   terud, 
  har 
  man 
  at 
  overskride 
  den 
  i 
  det 
  foregaaende 
  alt 
  ofte 
  nævnte 
  

   altid 
  sig 
  gjentagende 
  kontur 
  : 
  silurlandskabet 
  foran, 
  derover 
  konglo- 
  

   meratpladen, 
  saa 
  tuffe, 
  mørke 
  porfyrer 
  og 
  mandelstene, 
  tilsidst 
  den 
  

   chokoladebrune 
  feldspatporfyr, 
  hvor 
  en 
  vrimmel 
  af 
  krystaller 
  ofte 
  

   tegner 
  strømningsstruktur. 
  Mineralkabinettet 
  opbevarer 
  vakre 
  prø- 
  

   ver 
  af 
  saadanne. 
  Tegningerne 
  viser 
  Bergfj 
  elds 
  front 
  seet 
  fra 
  Asker, 
  

   derhos 
  dislokationen 
  noget 
  nærmere 
  beseet 
  fra 
  et 
  standpunkt 
  nær 
  

   Berg. 
  Den 
  store 
  kløft 
  øines 
  i 
  alle 
  tilfælde 
  alt 
  fra 
  Asker. 
  Men 
  

   den 
  lodrette 
  différents 
  mellem 
  bygningsdelene 
  her 
  ved 
  kløften 
  

   øines 
  maaske 
  først 
  med 
  vished 
  fra 
  det 
  nærmeste 
  standpunkt. 
  Yi 
  

   anslog 
  den 
  til 
  2 
  — 
  3 
  mandshøider. 
  Dog, 
  da 
  standpunktet 
  var 
  

   lige 
  under, 
  og 
  afstanden 
  forkorter 
  sig 
  opad 
  med 
  perspektivet, 
  kan 
  

   den 
  ogsaa 
  være 
  noget 
  større. 
  

  

  Har 
  man 
  først 
  seet 
  disse 
  kløfter 
  etsteds 
  og 
  opfattet 
  deres 
  na- 
  

   tur, 
  opdager 
  man 
  jevnligt 
  flere. 
  Skauumaas 
  falder 
  af 
  i 
  3 
  saadanne 
  

   store 
  stykker 
  paa 
  Semsvand-siden, 
  i 
  flere 
  paa 
  Skustadelvens 
  side. 
  

   Paa 
  lignende 
  vis 
  Kolsaas 
  osv. 
  Dr. 
  H. 
  Reusch 
  omtaler 
  i 
  »Naturen« 
  

   en 
  saadan 
  i 
  det 
  ydre 
  relief 
  synlig 
  dislokation 
  fra 
  Kolsaas. 
  Fra 
  

   Skustadelvens 
  svælg 
  sees 
  Grosetfjeld 
  (en 
  del 
  af 
  Skauumaas) 
  med 
  

   saadanne 
  stykker; 
  men 
  fra 
  standpunkt 
  paa 
  siden 
  skuffer 
  atter 
  per- 
  

   spektivet. 
  Vandringen 
  op 
  til 
  stedet 
  er 
  gjerne 
  overalt 
  yderst 
  be- 
  

   sværlig. 
  

  

  Hermed 
  er 
  det 
  bevis 
  givet, 
  som 
  vi 
  gik 
  ud 
  for 
  at 
  finde. 
  Det 
  

   foreliggende 
  landskab 
  i 
  Kristianiaf 
  jordens 
  afslutning 
  er 
  stærkt 
  dis- 
  

   loceret 
  navnlig 
  til 
  lighed 
  med 
  de 
  simple 
  modeller, 
  hvormed 
  vi 
  

  

  