﻿202 
  Ths. 
  Münster. 
  

  

  13de 
  juli. 
  Fra 
  Røisheim 
  om 
  Eisteinshøvd 
  til 
  Fossæter 
  øverst 
  

   i 
  Smådalen. 
  Ved 
  Glaupar 
  sæter 
  lidt 
  kalkholdig 
  glinsende 
  ski- 
  

   fer 
  fald 
  ca. 
  50° 
  mod 
  S 
  25° 
  — 
  ingen 
  egentlige 
  kalkstene 
  

   seede. 
  Grrænsen 
  går 
  derpå 
  langs 
  det 
  vestlige 
  af 
  de 
  to 
  på 
  kartet 
  

   synlige 
  vande; 
  mellem 
  våndene 
  kvartsskifer, 
  ovenfor 
  det 
  østlige 
  

   kvartsit 
  — 
  grænsen 
  går 
  derpå 
  langs 
  den 
  paa 
  kartet 
  markerede 
  

   styrtning 
  i 
  nordvest 
  for 
  stien 
  — 
  der 
  hvor 
  Glåma 
  går 
  udover 
  styrt- 
  

   ningen 
  fald 
  ca. 
  30° 
  mod 
  S 
  45° 
  0, 
  bergarten 
  ker 
  kvartsskifer. 
  — 
  

   På 
  den 
  østligste 
  af 
  de 
  3 
  små 
  høider 
  NV 
  for 
  Eisteinshøvd 
  fald 
  40° 
  

   mod 
  S 
  20° 
  0, 
  kvartskifer 
  — 
  nærmere 
  Eisteinshøvd 
  mere 
  glim- 
  

   merholdig 
  — 
  Eisteinshøvd 
  gabbro. 
  Lige 
  under 
  gabbrogrænsen 
  op- 
  

   træder 
  en 
  egen 
  gneisagtig 
  bergart 
  [.med 
  i 
  lag 
  liggende 
  afrundede 
  

   feldspatindivider 
  (indtil 
  2 
  ctm. 
  lange 
  og 
  1 
  ctm. 
  brede). 
  Nær 
  Ei- 
  

   steinshøvds 
  sydlige 
  hjørne 
  såes 
  høit 
  oppe 
  i 
  fjeldet 
  en 
  rustfarvet 
  

   plet; 
  i 
  uren 
  nedenunder 
  fandtes 
  store, 
  ligeledes 
  rustfarvede 
  blokke, 
  

   der 
  viste 
  sig 
  at 
  være 
  olivinsten 
  (se 
  analyser 
  pag. 
  207). 
  I 
  dalen 
  

   mellem 
  Eisteinshøvd 
  og 
  Lauvhøerne 
  (Elsløifte), 
  som 
  væsentlig 
  var 
  

   overdækket, 
  såes 
  gabbro 
  i 
  fast 
  fjeld. 
  

  

  14de 
  juli. 
  Finshalspiggen, 
  lige 
  op 
  for 
  Fossæter, 
  mørk 
  gabbro 
  

   (diallagsten?) 
  ; 
  lige 
  nede 
  ved 
  elven 
  olivinsten 
  (se 
  analyser 
  pag. 
  

   208); 
  opover 
  mod 
  Kvitingskjølen, 
  hvor 
  lidet 
  fast 
  fjeld 
  at 
  se; 
  alle 
  

   stene 
  (skarpkantede) 
  i 
  uren, 
  der 
  bedækkede 
  det 
  svagt 
  skrånende 
  

   platå 
  på 
  toppen 
  lige 
  vest 
  for 
  kvitingskjølen, 
  gabbro; 
  fast 
  fjeld 
  såes 
  

   flere 
  steder 
  i 
  dalen 
  mellem 
  denne 
  top 
  og 
  Kvitingskjølen, 
  var 
  

   gabbro 
  med 
  udpreget 
  parallelstruktur. 
  Brune 
  flekker 
  i 
  fjeldet 
  

   (olivinsten) 
  såes 
  flere 
  steder. 
  — 
  Grabbro 
  såes 
  helt 
  ned 
  i 
  Små- 
  

   dalen, 
  hvis 
  bund 
  væsentlig 
  var 
  dækket 
  med 
  grus 
  og, 
  sand. 
  Til 
  

   Smørli. 
  

  

  15de 
  juli. 
  Ved 
  Smørli 
  mørk 
  gabbro, 
  ligeså 
  nærmere 
  Nåver- 
  

   sæter, 
  ligeså 
  ved 
  Tessevatn 
  N 
  for 
  Nåversæter. 
  Ved 
  .Digernæs 
  på 
  

   østsiden 
  af 
  Tessevatn 
  synes 
  bergarten 
  at 
  være 
  et 
  nær 
  eruptiverne 
  

   forvandlet 
  lag 
  af 
  høifj 
  eldskvarts 
  en 
  ; 
  stvøg 
  N 
  ca. 
  50° 
  V 
  fald 
  steilt 
  

   (ca. 
  70° 
  sydostligt, 
  vanskeligt 
  at 
  bestemme). 
  Ved 
  Grjothovden 
  

   syntes 
  det 
  samme 
  at 
  være 
  tilfældet; 
  langs 
  stien 
  over 
  Moen 
  såes 
  

   intet 
  fast 
  fjeld 
  Til 
  Fnglsæter. 
  

  

  16de 
  juli. 
  Regnveir. 
  Fast 
  fjeld 
  på 
  sydlige 
  del 
  af 
  Moen 
  

   synes 
  være 
  samme 
  slags 
  grænsedannelse 
  som 
  ved 
  Digernæs, 
  strøg 
  

   N 
  ca. 
  40° 
  V, 
  fald 
  steilt 
  sydostligt. 
  — 
  Fra 
  Fugisæter 
  til 
  Bergenus- 
  

   boden 
  i 
  Veodalen. 
  Ovenfor 
  Fugisæter 
  mørk 
  gabbro; 
  nær 
  Fuglhø 
  

   lysere; 
  ved 
  Rinda 
  mørk 
  gabbro. 
  Lidt 
  østenfor 
  N3^boden 
  i 
  Veo- 
  

  

  