﻿216 
  J. 
  H. 
  L. 
  Vogt. 
  

  

  lige 
  del 
  — 
  helt 
  ned 
  til 
  Torgundrud 
  — 
  som 
  en 
  brat 
  iøjnefaldende 
  

   mur, 
  længere 
  mod 
  S 
  mere 
  fladt. 
  Indenfor 
  graniten 
  igjen 
  kommer 
  

   et 
  større 
  parti 
  af 
  siluriske 
  skifere 
  (etage 
  4, 
  5, 
  6 
  og 
  7), 
  hvilke 
  til- 
  

   sammen 
  danner 
  en 
  stor 
  »skiferø«. 
  En 
  af 
  mine 
  første 
  opgaver 
  var 
  

   at 
  bestemme 
  grænsen 
  af 
  dette 
  felt 
  mod 
  graniten 
  og 
  undersøge, 
  om 
  

   denne 
  sidste 
  fuldstændig 
  omsluttede 
  skifer-feltet. 
  

  

  Grænsen 
  er 
  nøiagtig 
  bestemt 
  ved 
  det 
  smale 
  granit-parti 
  ved 
  

   Norddalen, 
  Dybdalen, 
  Nordbækken, 
  Oppegaard 
  og 
  Skreihagen 
  ; 
  læn- 
  

   gere 
  mod 
  S 
  strækker 
  graniten 
  sig 
  pludselig 
  paa 
  en 
  kortere 
  stræk- 
  

   ning 
  mod 
  V 
  (mod 
  Alnæs 
  sæter 
  og 
  Feirings 
  gamle 
  jernværker). 
  

   Videre 
  mod 
  S 
  er 
  grænsen 
  nøiagtig 
  bestemt 
  paa 
  et 
  par 
  punkter 
  lidt 
  

   for 
  Diserud- 
  og 
  Bummerudsæter 
  samt 
  ved 
  Flesvig 
  grübe, 
  som 
  

   ligger 
  inde 
  i 
  skifrene 
  kun 
  et 
  par 
  m. 
  fra 
  granitgrænsen 
  ; 
  grubens 
  

   beliggenhed 
  paa 
  kartet 
  kan 
  nøiagtig 
  bestemmes 
  efter 
  Flesvig 
  kjern. 
  

   Derpaa 
  bøjer 
  grænsen 
  mod 
  V 
  eller 
  V 
  15° 
  til 
  N 
  mod 
  et 
  par 
  

   sætre 
  (ikke 
  afsatte 
  paa 
  det 
  benyttede 
  kart 
  i 
  ^^^üo) 
  ^i^^ 
  O 
  for 
  

   Stensjøen, 
  hvorefter 
  granitgrænsen 
  begynder 
  at 
  gaa 
  i 
  nordlig 
  ret- 
  

   ning. 
  I 
  en 
  længde 
  af 
  flere 
  100 
  m. 
  følger 
  den 
  her 
  en 
  liden 
  trang 
  

   dal. 
  Det 
  næsten 
  nöiagtig 
  bestemte 
  grænsepunkt 
  er 
  ved 
  den 
  nordre 
  

   ende 
  af 
  Bladkjern, 
  dernæst 
  ved 
  østre 
  ende 
  af 
  Holmkjærn*). 
  Her- 
  

   fra 
  gaar 
  granitgrænsen 
  mod 
  NV 
  mod 
  Pauls 
  grübe, 
  som 
  ligger 
  liga 
  

   ved 
  grænsen, 
  og 
  dernæst 
  i 
  en 
  bue 
  henimod 
  varden 
  paa 
  Skreikam- 
  

   pens 
  top, 
  hvorpaa 
  grænsen 
  bøier 
  af 
  mod 
  0. 
  Lidt 
  N 
  for 
  Nord- 
  

   dalen 
  er 
  grænsepunktet 
  nøiagtig 
  bestemt. 
  

  

  For 
  med 
  sikkerhed 
  at 
  faa 
  undersøgt, 
  hvorvidt 
  at 
  silurfeitet 
  

   rundt 
  om 
  er 
  indesluttet 
  i 
  granit, 
  vandrede 
  jeg 
  skridt 
  for 
  skridt 
  

   paa 
  graniten 
  fra 
  omgivelserne 
  af 
  Diserud 
  og 
  Eøise 
  til 
  Stensjøen 
  

   (se 
  herom 
  under 
  Ilte 
  august) 
  samt 
  paa 
  det 
  smale 
  granitparti 
  fra 
  

   Skreihagen 
  i 
  S 
  til 
  Hoel 
  i 
  N; 
  overalt 
  paa 
  det 
  sidste 
  sted 
  hævede 
  

   graniten 
  sig 
  som 
  en 
  tydelig 
  markeret 
  mur; 
  kun 
  ret 
  ind 
  for 
  Hoel 
  

   var 
  der 
  et 
  kort 
  stykke, 
  ca. 
  3 
  minutters 
  gang, 
  hvor 
  terrainet 
  var 
  

   aldeles 
  tildækket, 
  men 
  da 
  jeg 
  fandt 
  den 
  smale 
  granitgang 
  aldeles 
  

   ligedan 
  paa 
  begge 
  sider, 
  maa 
  man 
  antage, 
  at 
  granitpartiet 
  ogsaa 
  

   her 
  er 
  sammenhængende. 
  

  

  Silurøen, 
  hvis 
  længde 
  er 
  ca. 
  7 
  kilom., 
  og 
  hvis 
  bredde 
  er 
  1 
  — 
  2 
  

   kilom., 
  ligger 
  i 
  en 
  slags 
  forsænkning 
  paa 
  flere 
  steder 
  omgivet 
  af 
  

  

  i 
  

  

  *) 
  Dette 
  vand 
  er 
  nu 
  delt 
  i 
  to 
  dele, 
  fordi 
  det 
  er 
  sænket 
  betydelig 
  paa 
  grund 
  

   af 
  nedlæggelsen 
  af 
  Feirings 
  jernværk; 
  her 
  menes 
  den 
  østre 
  ende 
  af 
  det 
  

   østre 
  vand. 
  

  

  